87

V. R e j s tří k n á p ě v ů podle vlastního systému. Zde opět revokace na rejstřík textů a na edici.
Nejprve vydat II. oddíl; 1.—2. by mohly vyjít do roka. Rejstříkový materiál mám pro celou píseň bratrskou, husitskou a podobojí. Je to rejstřík podle nápěvů a textů, který je základem práce. At se toho ujme d o b r ý a p o c t i v ý pracovník. Opisy mám rovněž pro píseň bratrskou a podobojí. Můj literární spolupracovník nečhE dostane tento můj rozvrh a podle něho necht připravuje tento podnik, který by mohl být pýchou naší vědy a naší kultury.
I kdybych nebyl býval slíbil prof. Helfertovi, svému nezapomenutelnému spolu-pracovníku, že dokončím Komenského Kancionál a budu připravovat »Thesaurus«, byl bych se sám k tomuto významnému podniku vrátil a dále v něm pokračoval. Má totiž hymnologie také tak trochu uhrančivé oči!
Prof. Helfertovi i mně bylo arci hned od samého počátku jasné, že dílo tak obrovské nemůže vytvořit jednotlivec, že je při něm třeba spolupráce, pomocníků. Ty, jsme doufali, že nalezneme jednak v plánovaném hudebním a literárním ústavě, jednak mezi svými vysokoškolskými posluchači. První plán, hudební a literární vědecký ústav, se dosud neuskutečnil, aspoň ne v té podobě, jak jsme si jej optimisticky kreslívali ve chvílích snění a plánování. Druhý mohl jsem, po smrti Helfertově bohu-žel zatím spinit jenom já sám, když jsem byl počátkem roku 1947 pověřen, abych suploval na filosofické fakultě Masarykovv university obor staršího českého písemnictví místo zesnulého prof. Jana Vilikovského. Vyloživ členům svého staročeského semináře nutnost přesně promyšlené a organisované vědecké práce, i nutnost řešit soustavně velké vědecké úkoly a zdolávati je a úspěšně také dokončovati kolektivní prací, a nabídnuv jim jeden z těchto předních úkolů české literární vědy k spinění, našel jsem v nich mnoho hymnologických spolupracovníků o budoucím »Thesauru«.
Promýšleje znovu podrobně jeho plán a směrnice podle vlastních zkušeností, úspěchů i omylů, dospěl jsem někde k jiným závěrům nežli prof. Helfert, ale jsem pře-svědčen, že ani jeho náčrt »České hymnologie« nebyl definitivní, že by byl na něm ještě leccos změnil, kdyby o něm mohl znovu přemýšlet v klidu vědecké pracovny a ne v hrůzách německých žalářů. Lituji, že mně prof. Helfert při těchto pracích chybí a že vzájemnými debatami s ním nemohu ani já zlepšit svůj návrh. Proti jinému návrhu a mínění Helfertovu jsem přesvědčen, že nejdřív je třeba zpracovat a vydat hymnologický slovník, a teprve po něm texty a nápěvy. Edice textů a nápěvů bude totiž velmi zdlouhavá, na léta, a déle nepřipravena a nehotova nežli průzkum pramenný. A teprv spolehlivé zjištění co největšího počtu pramenů umožní nám co nejdokonaleji poznat historii textů, co nejpravděpodobněji zjistit jejich archetypy a co nejpřesněji sledovat jejich další život. Že snad nebude možno při těchto slovnících odkazovat na otisky písní v ediční řadě, není vlastně nedostatek. Tato »vada« bude odčiněna větším užitkem, že se při otiscích textů bude už moci od-kazovat na slovník a na jeho zevrubná data. Ostatně stejně jednou po ukončení celého »Thesauru«, totiž hlavně jeho ediční části, musí se nějaký rejstřík stát informativním průvodcem po celém bohatství »Thesauru«.
Proto zatím první pozornost soustřeďuji na excerpci pramenů. Pro tento úkol jsem dal pořídit kartotékové lístky (normalisovaných rozměnů 15 x 21 em) s těmito údaji, které mají být součástí slovníkových hesel textového rejstříku: 1. Incipit. 2. Pramen. 3. Nadpis, označení. 4. Nápěv. 5. Thema (oddíl v kancionálech). 6. Počet slok. 7. Strofické schema, S. Akrostich. 9. Původní, překlad, úprava. 10. Autor, překladatel, upravovatel. Každý údaj má rozličný počet řádek, stanovený propočtem podle zkušeností, aby se zhruba vystačilo se všemi písněmi, jak se obvykle vyskytují v našich kancionálech. Praktické zřetele při těchto excerptech rozhodly také, že bylo zvoleno jiné pořadí lístkových údajů, nežli jaké bude v konečném zpracování hesel, kde na př. prameny budou uváděny až na konci. Vzor lístku vypiněného ve všech rubrikách vypadá na př. takto: