46

trola té činnosti, kterou má být Bůh oslavován a srdce lidská povznášena in hymnis et canticis." (Prostějov.)
II. Výměr nejdůst. olomoucké konsistoře k podanému referátu.
1.	O vzdělání bohoslovců a nastávajících kněží v církevním zpěvu a posvátné hudbě pečuje v olomouckém arcibiskupském kněžském semináři zvláštní odborná síla.
Usiluje se o to, aby pro církevní provincii moravskou byla znovuzřízena církevní varhanická škola se sídlem v Brně.
Připomíná se, že v olomoucké arcidiecési byla zřízena konsistorní zkušební komise pro varhaníky (ACO 1947, str. 30).
Arcibiskupská konsistoř se všemožně přičiní o úpravu hmotného zajištění varhaníků.
III. Poznámky k tomuto výměru
Pozornému čtenáři nemohlo uniknout, že olomoucká nejd. konsistoř v tomto výměru v ů b e c n e ř e š í otázku dohledu nad prováděním chrámové hudby, nýbrž ji zřejmě obchází. Olomoucká ACJ totiž žádala nejd. konsistoř v Olomouci, aby byl proveden předpis Pia X. v ,Motu proprio" z 22. listopadu 1903 pod č. 24. Avšak žádný ze čtyř bodů uvedeného výměru nejd. konsistoře olomoucké nesplňuje toto č. 24. — a) První bod (o hudebním vzdělání bohoslovců) splňuje předpis č. 25 „Motu propria”. — b) Druhý bod (o zřízení církevní školy varhanické) slibuje spiniti to, co se nařizuje tamtéž v č. 28. — c) Ani zřízení „konsistorní zkušební komise”, o níž mluví třetí bod, nesplňuje to, co se nařizuje v č. 24. Nebot „zvláštní komise pro věci posvátné hudby”, o které mluví ,Motu proprio" v č. 24, má bdíti nad pro-váděním chrámové hudby v diecési. Tento úkol však nebyl svěřen „konsistorní zkušební komisi”. A plyne to i z povahy věci samé; nebol vyzkoušeti varhaníky, kteří se ucházejí o varhanické místo, není totéž, co b d í t i n a d p r o v á d ě n í m chrámové hudby. Nebudou-li varhaníci kontrolováni též při provádění své funkce, budou mnohdy provádět všelijaké nepřístojnosti, přestože byli vyzkoušeni „konsistorní zkušební komisí” při ucházení o varhanické místo. Tedy i z toho je patrné, že ,konsistorní zkušební komise", o které mluví třetí bod, nesplňuje nařízení ,Motu propria" v č. 24. — d) Ani čtvrtý bod konsistorního výměru nesplňuje, co se nařizuje v č. 24 ,Motu propria", jak je zřejmé z textu samého, nebol nelze rozumně tvrdit, že platovou úpravou bude zajištěno správné provádění chrámového zpěvu. Docházíme tedy k závěru, že nejd. olomoucká konsistoř, ačkoli byla o to výslovně a přímo požádána olomouckou ACJ, vůbec neřeší otázku dohledu nad prováděním chrámové hudby, nýbrž ji zřejmě obchází.
Co říci o takovém jednání, srovnáme-li je s tím, co nařizuje o liturgické hudbě Pius XII. v encyklice ,Mediator Dei" z 20. listopadu 1947: „Co se týče liturgické hudby, necht jsou svědomitě zachovávány vyhraněné a jasné směrnice, které vydala tato Apoštolská Stolice, ... (hlavně) Pius X. a Pius XI.” (č. 189) ? — Lze říci, že je tu ještě opravdová snaha zachovávat svědomitě jasné směrnice Pia X., uvedené v ,Motu proprio" pod č. 24? Takové otázky se vnucují zvláště proto, že nejd. konsistoř ani slovem nenaznačila, že hodlá přikročit k řešení této otázky snad v době pozdější. Arcidiecésní duchovenstvo podalo ze svých pastorálních konferencí řadu dobrých námětů k vyřešení tohoto problému, ale nejd. konsistoř je nechává nevyužity.
Jaroslav Dušek: Jednatelská zpráva Obecné Jednoty Cyrilské za r. 1947.
(Přednesena na valné hromadě WC dne 7. června 1948.) Veledůstojní pánové, vážené shromáždění!
Mnoho a mnoho bylo již napsáno o posvátném umění liturgickém jak stavebním a výtvarném, tak i hudebním. Mnoho odborníků psalo články o tom, co je pravé umění