43

„tu solus Altissimus, Jesu Christe”. Pak tenor vpadne s rozsáhlejší melodickou linií, v níž je ztajen motivek B.
f a tempo —
Cumsan - cto Spi	-	ri - tu,
za ním pak alt, soprán a bas se přihlašují v imitacích. Síla sboru vesměs polyfonně založeného s mohutným a bohatým průvodem víc a víc se rozpoutává, pak najednou slijí se všechny hlasy v prudký proud unisona v konečné „in gloria Dei Patris, Amen?”, zatím co průvod mocně vyzdvihuje motivek A.
Credo.
1. díl. Allegro ma non troppo. Po taktu předehry v mf začíná tenor:
Pa-tretu o - mnt - po -ten-tem,
pak nastupují hlasy gstatní. Skladba plyne mírným tokem dál; průvod je jako dosud -- velmi pečlivě pracován; v něm prostupuje motiv B, který zase projde sborem v altu a tenoru:
-,—-_ J}}Frr
J
vi - si - bi	-	li-um
a drží se ve sboru dále zrovna jako v p růvodu (zde melodicky i rytmicky aug‑
	mentován)	a ve sboru zase soprány a alfy v jednohlasu:
r	_	~~.
	Et ex Pa - tre na	-	tum
Pak bas se přihlásí tvrdým motivkem:
De-um de De-o
a za ním ve forte se hrnou hlasy další a dojdou k nádherné gradaci při „Deum de Deo”, vrcholící u „Deum verum de Deo vero”, kde celý sbor vypne se téměř k nejvyšší své síle. Pak průvodem projde motiv A; nato tenor přináší skvělou melodii, založenou motivem B:
MI,
1

	B:	~__ -	-~— I	~I LNI I ,

Ge - ni-tum, non fac-tum, con-sub-stan-ti - a - lem Pa - } tri,
kterou v nepatrných změnách přinášejí za sebou hlasy ostatní; po krátké mezi-hře v průvodu vystupují tenoři:
AB tFFt- -jme—	_	• —~
	qui prop-ter nos ho - mi - nes et prop - ter	nos - tram sa - lu - tem,
nato sbor vyzpívává nejdřív rytmicky i melodicky stroze svoje „descendit”, aby konečné „de coelis” rozvinil a šířeji rozvedl až do larga, jsa tu již opuštěn průvodem, který ustoupil v rozsáhlé vině už v „descendit”.