98

Sjednocení kostelního zpěvu lidového.
(Ofisk z Ordim. Iisfu Pražské arcidiecése raku 1939, str. 211.)

Množí se stesky na roztříštěnost v lidovém zpěvu kostelním, jevící se tím, že se tytéž kostelní písně zpívají v různých kostelích na jiné texty, nebo i s odchylnými nápěvy, a to i v kostelích téhož města. Tento zmatek je trapný zvláště v nynější době, kdy mnozí dříve lhostejní vracejí se do domu Božího a rádi by zpívali při službách Božích. Nebylo by příčiny k těmto steskům, kdyby se všude bylo dbalo ustanovení arcidiecésní církevní vrchnosti, jež nejednou výslovně prohlásila, že jediným zpěvníkem, jehož se má ve všech kostelích a školách arcidiecése užívati, jest „Český kancionál”. Když se v kněžstvu i v lidu projevovala přání, aby byl vydán jednotný chrámový zpěvník, vyhovující podmínkám, jež kladou na lidovou píseň církevní předpisy i požadavky umění básnického i hudebního, tu arcibiskupský Ordinariát pražský, jenž již dříve měl tuto potřebu na zřeteli, ustanovil komisi, do níž byli přizváni i zástupcové jiných diecésí českých, a svěřil jí tento úkol. Když komise stanovila směrnice pro výběr a úpravu písní, byla vlastní práce svěřena po stránce hudební Dr. Dobroslavu Orlovi, po stránce textové prof. Vladimíru Hornofiovi. Oba tito na slovo vzatí odborníci spinili svůj úkol dokonale. Z archivů byly vybrány zapomenuté staré písně, pravé perly duchovního umění lidového, jiné pak, známé sice, ale v 'nápěvech porušené, byly uvedeny v původním svém znění, a z novější tvorby byly vybrány písně opravdu hodnotné. Po stránce textové bylo potřebí úprav, nebof dnešní kultura jazyková a hudební nesnese vážných nedostatků, jichž příčinou byla dřívější neznalost zásad pravé poetiky. Zvláště šlo o opravy špatné pří-zvučnosti a nepřirozeného trhání slov; avšak i nevhodné výrazy a slohové vady bylo nutno přizpůsobiti vývoji naší mluvy.
Když předložené dílo bylo shledáno povolanými znalci velmi dobrým, bylo vvdáno pod názvem „Český kancionál” a prohlášeno za jednotný zpěvník. Pro obecnou potřebu, zvláště pro školy, byl vydán výběr písní, a to s notami, aby se písně správně zpívaly, při čemž ovšem nemohl počet písní býti značný. Proto bylo vydáno lidové vydání „Českého kancionálu” bez not, a ta péčí „Chrámové-ho družstva” v Pelhřimově. Namítalo se, že v kancionále je málo pamatováno :na modlitby, avšak, měl-li býti zpěvník levný, bylo těžko — při omezeném zájmu -- zvětšovati rozsah. Když však zájem o „Český kancionál.” vzrostl, byla do V. vy-dání přidána řada dalších písní a část modlitební nově zpracována a rozšířena, takže obsahuje 72 strany modliteb. Proto nelze již vytýkati, že by byl v „Českém kancionále” nedostatečný výběr písní a modliteb. Tentýž rozsah je v nejnovějším VI. vydání, jež právě vyšlo nákladem „Chrámového družstva” v Pelhřimově. (Cena výtisku v pevné pergamenové vazbě 6 K.) Na mnoha místech arcidiecése pražské i jiných českých diecésí je „Český kancionál” již zaveden a chrámový zpěv lidový se tím chvályhodně povznesl. Jest však ještě mnoho kostelů, kde se stále ještě zpívá ze zpěvníků s jinými texty i nápěvy. Poněvadž již nelze trpěti této p.ohoršlivé nejednotnosti, arcibiskupský Ordinariátnařizuje:
„Ve všech kostelích arcidiecése budiž zaveden a pěstěn lidový zpěv jedině z Českého kancionálu`. Duchovní správcové jsou odpovědni za spinění tohoto ustanovení a veledůstojní páni vikáři se přesvědčí při visitacích, zdali se tak stalo, a ve svých výročních zprávách podají o tom sdělení kníž. arcibiskupskému Ordinariátu.
Pro přechodnou dobu, než si věřící opatří České kancionály`, připouští se zpěv z dosavadních zavedených zpěvníků, avšak další zavádění nebo rozšiřování jiných zpěvníků se zapovídá. Budiž dbána, aby Český kancionál` byl za-veden co nejdříve, zejména při nedělních službách Božích.
Aby se lid naučil méně známým písním z Českého kancionálu`, budtež v ne-děli po odpolední pobožnosti konána v kostele cvičení zpěvu. Duchovní správcové mohau je vhodně spojiti s křesfanským cvičením, k jehož konání J. Em. nejdůstojnější pan kardinál duchovenstvo snažně nabádal. Kde takové výklady křesfanské nauky nebyly dosud zavedeny nebo jsou slabě navštěvovány, mo2‑