50

Dr. Cyril Sychra: Karel Stecker v hudbě církevní.
(Pokračování.)
B.
Lehnerovi cyrilisté, vedeni obezřelou rukou svého skvělého vůdce, přidržují se v začátcích vývojového toku církevní hudby věrně a doslovně zásad Wittových, jež v podstatě znamenají téměř úpiné přilnutí ke slohu Palestriny a jeho nasledovatelů. Bylo padle těchto zásad nejdříve třeba doslova vykořeniti vše_ chno to špatné, necírkevní, co přinesla s sebou hudba předreformní z období baroka a biedermeieru, bylo nutno teoreticky požadovat na Tvůrcích nové hudby církevní, aby se docela vcítíli do hudby palestrinské a v jejím duchu začalo pak nově tvořit. Tento teorem dával prvotně život cyrilistům; také pinil s počátku život ve varhanické škole, kterou vedl F. Z. Skuherský.
P. Ferdinand Lehner v naprosté shodě s Drem F. Wittem a jeho spolupracovníky má Palestrinu za nepřekonatelný vzor pro výtvor nové hudby opravdu ryze katolicko-církevní: „Palestrina naučil nás vážiti si tradice. A proto z vděčnosti nazvala církev sloh, jeho slohu podobný, slohem Palestrinovým. Že seny-ní polyfonie už nelíbí, není divu: nebaf komu se nelíbí chorál, tomu se nelíbí ani polyfonie. Než nastala renaissance, jako v každém umění... Velicí hudebníci byli pro církevní hudbu pravým neštěstím; oni oslňujíce uměním byli v tom-to vzhledě považováni za vzorné. Hudba necírkevní dostala se na kruchty, hudba, která není ani historickv. ani vědeckv onrávněnrnl. Ortel ieií ie iiž vvřknut ... Mozart svým ,Requiem`, Beethoven svou druhou mší, Mendélssohn atd. Rokem 1830 rozproudil se nový život církví... Přibližuje se jaro. Jen ta hudba má budoucnost, která vyrostla z chorálu."”' P. Ferdinand Lehner zvlášf šfastně vyslovil se o gregoriánském chorálu ve své přednášce o slavnosti brněnské:"=' „Nová myšlenka a nová potřeba zplodily nový tvar v umění stavitelském i hudebním -- basiliku a chorál dvé rodných sester. Obě jsou prosté, při vší jednoduchosti však velkolepě krásné. V uměleckém tvoření bývají myšlenky jednoduché nejplodnějšími, schopny vývinu nejdokonalejšího. Návrat k ctihodnému zpěvu církve samé, který již v katakombách zazníval, odtud do světlých basilik se přesídlil, v dobách zlatého středověku velechrámy našimi hýbal, pokud jej světáctví a lehkovážnost odtud nevypudily...” Mnozí významní P. Lehnerovi pomáhají. Tak třeba K. Knittl ve své zprávě o sjezdu diecésní jednoty v Řezně v roce 1879 vysoce hodnotí `Y !tta,ss nebof staví jej hned za Wagnerem a'Lisztem (?) a podivuje se krásám Palestrinovy mše ,Papae Marcelli": „Kříž je znakem, na nějž Palestrina hledě, vykouzlil nesmrtelná, nikým nepře-konaná díla v oboru hudby posvátné...” A o reformátorech úpadkové hudby církevní: „Nepodceňujme krušné postavení jejich..., jim (Wittovi, Stehlemu a Hallerovi) jest Palestrina vzorem, jejž často kopírují, popřávajíce však i mís-ta vymoženostem doby nové.
..=~
Do tohoto úsilí, aby všeobecně u nás se vžilo učení Wittovo, vstupuje i Josef Nešvera svým pojednáním „Listy o hudbě círke,~mí”; je to práce diletantská, ale s některými dobrými postřehy._'
V řady cyrilistů v pozdějších letech vývoje přihlašuje se skvělé jméno: Jos. B. Foerster, který třeba takovou originální prací, jako byl essayi „O názorové karakteristice hudební",=1' dává nahlédnouti do zajímavého detailu skladebné techniky starých mistrů církevní hudby, obdivuje krásy gregoriánského chorálu; upozorňuje na jeho charakteristickou výraznost, jež byla vzorem těmto talentovaným lidem, kteří zejména dbali všeobecné charakteristiky tónin ... „Po‑
21 „Dalibor” 1884, str. 338.
22 „Cyril” 1885, str. 1.
23 „Dalibor” 1879, str. 196.
24 Tamtéž, str. 245.
25 „Dalibor” 1885, str. 23, 43, 61.
26 „Dalibor” 1887, str. 170.