89

v
P. J. Stikar: Direktář pro ředitele kůru.	(Část další.)

Hlavní pomůcka: Graduale S. R. E. — Skuherský: Motetta.
V neděli 17, října:
Neděbe XXII. pa sv. Duchu.
A. Barva zelená.
Lnfroít „Si iniquitates”, modus III. Jak psáno.
Graduale ,Ecce quam bonum", modus I. - „Alleluja. Qui timent”, modus I. Obě části ponech v jejich poloze.
O f f ertorium ,Recordare mei", modus I. Neuškodí zvýšit o sekundu (E se 2 ). Communio „Ego clamavi”, modus VIII. Zpívati v poloze původní. ,Skuherský 124--125. V Graduale opakuj „alleluja” následovně:
al - le -	lu - ja,	a1 - le -	lu - ja. Qui ...
Ordin,arium: Z. Fíbich, Missa brevis, op. 21. Pra smíšený sbor a varhany, smyčcový orkestr ad libitum. Vyšla u F. A. Urbánka. V Gloria a Credo nutno na 6 místech dopiniti text místa opakování vět. Mše zní skvěle.

B. Barva bílá.
Mše „Posvěcení chrámu Páně”.

Introít „Terribilis est”, modus II. O kvartu výše, (G s 17 ). Bez „alleluja”.
Graduale ,Locus iste", modus V. O sekundu níže (Es se 2 ? ). — „Alleluja. Adorabo”, modus VII. Rovněž o sekundu níže (F se 2,? ). Krásné zpěvy v obou částech i
Z denní korespondence.
Praha-Hodkovičky, 12. IX. 1937. Mílý příteli!

Gvůj dopis jsem obdržel. Žádáš, abych Gí povadil v některých věcech, týkajících se chorálu a církevního zpěvu.
Zěší mne, že chceš začíti s chorálním zpěvem; vím, že je u nás málo ředitelů kůru, kteří chápou chorál a mají jej rádi. Á jsem přesvědčen, že je mnoho kolegů, kteří přísných předpisů o liturgické hudbě ani ineznají; ba možná, že ani leckterý duchovní o nich neví a o ně se nestará. Proto se asi nejvlastnější zpěv církevní, c h orá 1, tak mála pěstuje.
Řada návštěvníků chrámu chce slyšeti pří bohoslužbě jakýsi koncert na kůru; chtějí míti požitek pro uši a při tom, možná, si všímají také toho, co se děje u oltáře -- anebo také ne. Ano, mnozí chtějí slyšeti nějakou orchestrální mši, nebo něco podobného, ale o oltář se nastarají. Svatí otcové kladli však věřícím na srdce, aby se pří mši sv. modlili, anebo zpívali.
Zpěv jest však jen tehdy madlřtbo;u, je-li přednášen v d u c h u církve. Zpěv církve je však c h,o r á 1. Cím ale nezavrhuje církev vícehlasý zpěv, ba ani mše s průvodem nástrojů. Mají to však býti mše důstojné, vážné a aspoň relativně umělecké, a to s piným tekstem. Chceš-lí tedy vyhovětí církevním předpřsům, musíš zpívati slavnou mši ú p 1 n o u, rozuměj: Gloria a Credo nezkrácené, jak to-mu dosud na mnohých místech bývá. Caké nesmí celebrant při ofertorřa (mezi-tím co sbor zpívá Credo) pokračovati, jak se též stává, nýbrž je z a v á z á n počkatí, až je Credo na kůru ukončeno! (Sám jsem byt něčeho podobného už aspoň pětkrát svědkem.) Není dovoleno zpívati při slavné mši píseň v jazyku mateřském, která se však velmi dobře může uplatniti několíka slokami p o mši sv.