zazpívali:
Bo - nus es tu

85

hodnotě a uměleckému vkusul K bohoslužbě nemožno použíti takových skladeb, jejichž ráz je spíše světský, nežli duchovní! Kde jen dudy a podobné instrumenty mají převahu, neb v nichž zvířena je líčena u jeslí betlemských, ty nehodí se rozhodně k pobožnostem. Nesmíme zapomínati, co vlastně koleda byla! To nebyly zpěvy při bohoslužbě v kostele. Ty zpívali koledníci, obcházející ves-nice, a těmito zpěvy motivů veskrze světských a často i :naivními slovy oznamovali narození Kristovo a sobě žádali pomlázky? Proto nesmíme zaměňovati národní zvyky a hry s písněmi církevními, které vyličují sice děj Kristova zrození, ale jsou zároveň modlitbou?	(Pokračování.)
Karel Boček: Mediatio correpta.
Nelekejte se, prosími Nebude to žádný učený traktát. Chci toliko upozorniti na chybu, kterou mi připomenuly svátky velikonoční.
Bylo to loni na Boží hod velikonoční. Přišel jsem do jedné katedrály, kde právě zpívali v choru terci. Žalm zpívali bohoslovci, rozdělení ve dva chory. Zpívali jej pěkně, důstojně. Zpívali jej tónem velikonocním, jehož jest dovoleno užívati při zpěvu žalmů od kompletáře Bílé soboty až do nešpor soboty před Bílou ne-dělí, totiž:
Le - gem po - ne mihl, Do-mine, viam ju‑
stificationum tu - a - rum:" et ex-qui-ram e - am sem-per.
Naslouchal jsem s velikým zájmem a poddával jsem se strhujícímu dojmu velebného tónu. Byl jsem však ze svého blaživého rozpoložení mysli náhle vytržen, když hohoslovci místo:
Bo-nus es tu
Namlouval jsem si v prvním okamžiku, že jsem se přeslechl. Když však tímto způsobem zazpívali i slova:
•—:
Bo - num mi - hi, qui - a	hu - mi - li - a - sti	me,
byl jsem tím celý zmaten. Věděl jsem sice, že jsem to ještě nikdy neslyšel, že jsme to v naší katedrále takto nikdy nezpívali. Ale v tom okamžiku jsem určifě nevěděl, je-li při tomto tónu přípustna mediatio correpta, čili nic. Myslil jsem na to celou cestu domů. Doma pak jsem ihned nahlédl do „loni communes”, čili „Cantorinus Romanus” a oddechl jsem si spokojeně, když jsem se přesvědčil, že u tohoto tónu nemá se zpívati mediatio correpta, a že jsme to tedy zpívali správ-ně.
Návod v uvedené knize nepraví sice: „In tona Paschali mediatio non corripitur.” Tak Edice vatikánská nemluví. Neuvádí hotového pravidla, uvádí toliko příklady, z nichž si musíme pravidlo odvoditi.
Při tónu II. uvede na př. nejprve schema tohoto tónu:
Se - cun - dus Tonus.... sic medi- a - tur	at-que sic fi - ni - tur.