12

jedním způsobem, a to:	Tedy první notu jako arsis
(zdvih), takže první nota následující trojčlenné neumy dostane iktus.
Kdyby Církev sv. byla chtěla, aby zmíněná skupina not byla transkribována:
byla by napsala v originále:	jak to sku‑
tečně shledáváme ve mši č IX. Zde jest, jak v Kyrie, tak v Dea gratias opráv‑

něna rytmisace:	r^' -r, • • -‑
Je mi záhadou, jakým myšlenkovým pochodem dospěl pan transkriptor k to-mu, že při mši č. VIII. rytmisoval touž melodii jinak v Kyrie a jinak v Deo gratias. Ještě větší záhadou ovšem jest, jak se tohoto překvapujícího výsledku do-pracovali i jiní transkriptoři...
P. J. Stikar : Direktář pro ředitele kůru.	(Část další.)

Hlavní pomůcka: Graduale sacrosanctae Romanae Ecclesíae.
V úterý 2. února:
Očištování Panny Marie, čili Hromnic. Á. Barva fialová při svěcení svící. Při rozdávání svící.
Ántífona „Lumen ad revelationem gentium”, modus VIII. O tercii níž, (E se 3 :.)
Canfícum „Nunc dimiftis”, po jehož jednotlivých verších se opakuje antifona. --- Pak následuje
Ántif ana ,Exsurge Domine", modus II. Intonuj o kvartu výše (G s 1 ? ). Po modlitbě zahajuje diakon průvod zpěvem ,Procedamus in pacena nějž sbor odpovídá „In nomine Christi. Amen”, a zpívá následující
Ántífonu ,Adorna thalamum", modus VI. O kvartu níže (C s 1 ). Trvá-li průvod déle, možno přidati jinou
~nfífonu „Responsum accepit”, modus II., kterou intonuje kantor o kvartu výše (G s 1 ?).
Při návratu do kostela.
Responsorium ,Obtulerunt pro eo", modus II. Intonuj zase o kvartu výše (G slz).
B. Barva bílá při mši sv.
Introit „Suscepimus, Deus”, modus I. Jak psáno. Delší zakončení Gloria Patri. Graduale „Suscepimus, Deus”, modus V. a Gractus „Nunc dimittis”, modus VIII. zpívej v původní poloze.
Of fertoríum ,Diffusa est", modus VIII. z Commune Virginis Martyris možno též snížiti o sekundu do F se 2:, . Bez Alleluja.
Communio „Responsum accepit”, modus VIII. ponechej v původní poloze.
Ke stálým částkám: X. chorální, In festis BMV. č. 2. Credo III. — Josef Cainer. Missa in Purificatione BMV. Pro smíšený sbor a varhany. Vyšla v Edici „Cyril” r. 1905. Rozebrána. Mše tato je psána v lehkém stylu, vděčná ke zpívá-ní, jako vůbec skladby Cainerovy, jež jsou obrazem jeho bohaté dirigentské zkušenosti.