124

NB. Nemocenské a starobní pojištění.

Pojištění vztahuje se jediné na ty osoby, jichž funkce ředitele kůru neb varhaníka jest hlavním povoláním, ne na ty, kdož vykonávají tuto funkci jako podřadnou. V prvém případě platí polovici nákladu na pojištění kostel, druhou ředitel kůru sám. Výnos štolových poplatků (při pohřbech a svatbách) nelze počítati za součást služebních požitků (důvodová zpráva zákona čís. 26 ex 1929). — Jmenované štolové poplatky lze zahrnouti do skutečných příjmů jen tehdy, kdy jde ,o prokazatelné dávky, jichž poskytování má vliv na výměr služebních poplatků. To lze uvážiti jediné v jednotlivých případech, generelně nelze však o těch-to rozhodnouti (§ 4, odst. 2. zák. čís. 26/1929 Sb. z. a n.).
Smlouva tato nabývá platnosti, kdy v každém jednotlivém případě jest schválena nejdůstojnější arcibiskupskou (biskupskou) konsistoří. Kolkovati nutno podle výše požitků.

Smlouva schválena nejd. arcibiskup. konsistoří v Praze, nejd. biskup. konsistořemi v Hradci Králové, v Litoměřicích a v Brně.

Vydala Obecná jednota Cyrilská v Praze r. 1936.
P. J. Stikar : Direktář pro ředitele kůru.	(Část další.)
Hlavní pomůcka: Graduale sacrosanctae Romanae Ecclesiae. V neděli 6. prosince:

Neděle li. adventní.
Barva fialová.

Introit „Populus Sion”, modus VII. — O tercii níž (Es se 4 b ).
Graduale „Ex Sion”, modus V. — ,Alleluja. Laetafus sum", modus I. Obojí část ponech v původní poloze.
Oflertorium ,Deus Tu converfens" modus III. Dobře položeno.
Communio ,Jerusalem, surge", modus II. O tercii výše (F se 3 b ).
Ke stálým částkám: XVII. chorální, In Dominicis Adventus. Kyrie I. Bez Gloria. Credo II. — František Hruška, Missa „Ecce Dominus veniet”, op. 10. Pro smíšený sbor a varhany. Vydal F. A. Urbánek, Praha 11-1369. Velmi dobrá sklad-ba, na známý motiv roráfního nápěvu „Ejhle, Hospodin přijde”.
Poznámka. V čase adventním, když se konají služby Boží „de tempore”, čili o neděli nebo všedním dnu adventním, hraje se na varhany pouze k udržení a do-provázení zpěvu.
Jak se zpívá chorální Kyrie, poučuje předmluva Graduálu v II. odstavci: „Sbor zpívá pa skončení antifony (rozuměj introifu) třikrát Kyrie eleisan, fřikrát Christe eleison a opět třikrát Kyrie eleíson, sfřídavě s kantory nebo s druhým sborem. Poslední Kyrie eleison pak dělí se na dvě nebo i na fři části, rozlišené jednoduchou nebo dvojitou hvězdičkou. Jsou-li toliko dvě části, a tudíž jedna hvězdička, zpívá se první část od samotných kantorů nebo od prvního sboru; druhá pak ode všech. Jsou-li části fři, a tudíž jednoduchá hvězdička
u prvního dělení a dvojitá u druhého, tu první část připadá těmže, jako shora; druhá však, opakující melodii první části, zpívá se druhým sborem; Třetí konečně spojenými hlasy všech se dokončí. Někdy také se naskytne pět částí (jako
v Kyrie ,Clemens Recfor” z Canfus ad libifum): v tom případě způsob rozdělení střídavého zpívání podobně jest označen dělicím znaménkem, bud jednoduchým, nebo dvojitým, vícekráte položeným, a dosti je to srozumitelno z řečeného."