Proto nařizujeme a ukládáme:
I. Ohledně lidového zpěvu.
§ 1.	Při zpěvu lidovém jediný zpěvník budiž používán, a to „Cesta k věčné spáse” - ,Lobet den Herrn" v tom vydání, které je schváleno pro celou diecési.
Všechna ostatní vydání tohoto zpěvníku, vydaná k potřebě jistých kostelů, bud farních, nebo řeholních, jsou od nynějška zakázána, a proto se musí odstranit.
'§ 3. Zakazuje se zavádění nových písní do kostelů bez výslovného svolení Ordinaria.
§ 4.	Toliko Ordinarius dává schválení každé jednotlivé písni, poradě se s kolegiem pro posvátnou hudbu.
Nařizujeme, aby kolegium pro posvátnou hudbu se postaralo o přezkou-mání zpěvníků „Cesta k věčné spáse” a „Lobef den Herrn”, a co nejdříve před-ložilo svůj návrh Ordinariovi.
II. Ohledně nácviků písní s lidem.
§ 1.	V každém kostele farním i řádovém budtež s lidem cvičeny ve vhodné době, podle místních poměrů, písně, a to tak, aby věřící se průběhem roku naučili aspoň dvěma písním.
Každý katecheta af věňuje při školním vyučování náboženském něco času pro výklad písní, které se cvičí s lidem, a necht povzbuzuje dítky k činné účasti na církevním zpěvu.
Při ~ry'kladu obřadů mešní oběti budiž také vzbuzován zájem pro posvátný zpěv.
§ 3.	K pěstování posvátné hudby velmi jsou doporučovány od papežů Pia X. a Pia XI. dětské sbory. Bylo by dobré, kdyby tyto sbory byly zřizovány ve všech farnostech naší diecése. Přejeme si, aby byly zavedeny zvláště ve větších městech a na školách řádových.
Ve visitačním protokolu budiž také popsán stav církevního zpěvu na farnosti.
úkol bdíti nad liturgickým zpěvem v diecési náleží kolegiu pro posvátnou hudbu.
K lidovému zpěvu také poněkud náleží společné říkání modliteb. Pročež bude povinností kleru z duchovní správy, aby bděl nad způsobem recitování modliteb, aby skutečně tak od lidu byly odříkávány, jak toho vyžaduje čest domu Božího a důstojnost liturgie. Věřící budtež vhodně poučováni, aby vyslovovali při recitování modliteb slova jasně, zřetelně a společně, aby zachovávali pomlky a oddechy, jak jsou v katechismu naznačeny, aby celé modlitby neodříkali jedním dechem.
III. Zpěv chorální a zpěv vícehlasý (figurální).
§ 1.	Při všech kostelích, af farních, či řádových, kde je dostatek zpěváků, budtež založeny pěvecké sbory bud ve formě Cyrilské jednoty, Cácilienverein, nebo v jiné vhodné podobě.
Vše ke zpěvu potřebné, zvláště notový materiál, budiž pořízeno na účet kostelní konkurence. Rovněž osobní výdaje at fitéž činitelé opafří.
Kněží necht neopomíjejí povzbuzovati členy katolických sdružení k činné účasti v kostelních sborech.
Cvičení zpěvu v obojím semináři řídí se zvláštními předpisy, prohlášenými v Motu proprio papeže Pia X. a v Konstituci papeže Pia XI.
Zpěvu řehořskému zvláště bedlivá péče v kostelních sborech bud věnována. „Zpěv gregoriánský, tradicí dochovaný, při slavných bohoslužbách nutno znovu zavésti, a budtež si toho všichni vědomi, že posvátná liturgie neztrácí nic na slavnostnosti, bude-li se konati jen s touto hudbou. Obzvláště budiž zaváděn. zpěv řehořský mezi lid, aby tím oddaněji věřící po způsobu předků opět se účastnili posvátné liturgie.”

86