82

do Solnohradu. Stálo prý to 100 zlatých (podle Eichlera30). Opat byl velmi starostlivý o zdraví Křížkovského a posílal ho na léčení. Ochotně mu také dával na časté cesty k jeho choré matce. Dne 1. prosince 1856 byli společně navštívit onemocněvšího hraběte Michala Bukuwku v Dobromělicích. Přízeň opatova měla jistě vliv i na to, že vysoké brněnské kruhy církevní i světské si ho oblíbily do té míry, že si ho přály míti nástupcem Nappovým v opatské hodnosti. To ovšem zmařila silná strana německá v klášteře, která si zvolila opatem svého člena (Řehoře Mendela).
O tom všem se zmiňuje Křížkovský sám ve svých dopisech. Je známo, že v posledních letech Nappova života se Křížkovskému velmi zhoršil jeho krční neduh. Napp ho poslal na léčení do V í d n ě. Bylo to roku 1865. Ve Vídni bydlil Křížkovský po několik měsíců u vlasteneckého mecenáše Petra Bilky. Vrátiv se z Vídně, poděkoval Křížkovský Bilkovi a poslal mu od preláta peníze, ačkoliv Bilka nic nežádal, ježto prelát prý nechce ani slyšet, aby Bilka vše škodoval..ss

Prelát Napp v současné korespondenci Křížkovského.
Dotkli jsme se již vděčnosti Křížkovského za přízeň opatovu v jeho prvních dopisech z kláštera. Zvláště však v pozdějších dopisech domů neskrblí Křížkovský chválou na opata. Zajímavý rys, jak si Napp vážil talentu Křížkovského, za-chytil syn neplachovického učitele a dobrodince Křížkovského, Alois Urbánek, když přijel r. 1855 na návštěvu ke Křížkovskému. Křížkovský ho představoval opatovi se slovy: „Tento mladý muž je synem mého největšího dobrodince?” Prelát prý živě odvětil: „Když byl dobrodincem vaším, pak jest také dobrodincem naším?"37
Svou radost z návratu fundatistů do kláštera sdělil Křížkovský i domů. Pro šfasfný začátek nového hudebního období v klášteře slíbil prý mu opat nové piano („fortepiano"). Píše: ,Dostanu od p. preláta pěkné nové fortepiano, mé staré bude dáno fundadisfům. Jistě Vás.potěší, že si mne p. prelát váží a že od něho všeho dosáhnu, co si od něho po zdravém rozumu přeji. Tak mi na příklad byt můj pěkně dal zařídit a vymalovat, což stálo jistě 30—40 zlatých konvenční měny. Výlohy za noty, knihy a hudebniny, které mi za rok nakoupil, obnášejí na 60 až. 70 zl. k. m. Za fortepiano hodlá dáti až 250 zl. k. m. a i více. Modlete se za něho a za opavského pana děkana jako za naše dobro dince."l”
20. listopadu (1855) stálo již nové piano v bytě Křížkovského. Toho dne psal Křížkovský své rodině všecek rozradostněn: „Co je to, co našeho P. Pavla tak rozradostnilo, budete se tázati? Kdybyste byli u mne, jistě byste se také radovali. Tak honem, co to je? — Inu, fortepiano, o kterém jsem Vám už psal, že má státi 200 zlatých k. m. — je už v mém bytě a Inení za 200 zL, nýbrž za 330 z1. k. m. a je to kapitální nástroj, jaký jste ani neviděli? Hlas má jako zvony a silný, že je ho až u fortny dole zřetelně slyšet. Můžete z toho posouditi, má-li mě můj nejdůsf. pan prelát rád, a jak. V tomto roce jsem od něho už tolik dobrodiní dosáhl, že souhrn obdržených peněz může obnášeti snadno k 600 zlatých k. m. Dvakráfe jsem byl ve Vídni,11 z not a knih dostávám, co nového a krásného vychází — vůbec můj dobrý, milý pan prelát mne milostmi zahrnuje. Bůh žehnej mu za to, a Vy, moji přátelé všichni, modlete se za dobrého pána.” Křížkovský dostal i nový zdravý byt s parketovou podlahou, jak píše v témž dopise dále.40
Již předtím, 14. října 1855, poslal Křížkovský matce dar od preláta. Byl to rů‑
s V Nappových účtech je k 1. září 1856 položka: Regenschorimu P. Pavlovi na Mozartovu slavnost do Solnohradu 40 zlatých.
31 Viz E. Masák, Koncepty dopisů Pavla Křížkovského. Archa, sv. VIII. (1922). Příloha Archiv literární, 105. Dopis byl psán bud koncem února, nebo počátkem března 1866. Nepříznivý soud Křížkovského o prelátovi v dopise nelze bráti doopravdy. Zdánlivě tvrdá slova Nappova jsou pouze chvilkovým výbuchem znervosnělosti, jež přineslo stáří a hlavně nemoc, na niž nebyl prelát zvyklý a jíž trpěl na konci od několika let. (Srv. též Eichlera, 37 nn.)
37 Eichler, 28.
38 Eichler, 29. Dopis z 11. září 1855.
39 Dne 8. dubna a 10. listopadu 1855 poslechnouti si koncerty.
ao Eichler, 29.