ských"' a sv. Jana Zlat.11 i žalmy 140, 141. Eusebius uvádí z řeči syrského bis-kupa Paulína žalmy: 44, 45, 47 (48)x, 86 (87)3 a 121 (122),, které se zpívaly při bohoslužbě.2 7 Sv. Basil mě1 při ranní pobožnosti homilii na žalm 14 ;28 který se zpíval při nočním bdění,99 jež se ještě dosud koná na východě před velikými svátky („všenočnoje bdění"). Určiti však, jakých nápěvů se užívalo při pění žalmů, jest velice těžko. Z listu sv. Pavla30 víme jen, že recitovali „...et psallentes in cordibus vestris Domino”. Jak tento jednoduchý zpěv vypadal, nevíme. Podle Kotha a Procházky11 můžeme klásti našich 8 způsobů, i tak zvaný „tonus peregrinus” u žalmu „In exitu Israel ex Egypto” již do doby Šalomounovy. Ovšem je to jen ne-dokázané mínění.
Za druhé byly to t. zv. ,cantica spiritualia" neboli ,psalmi maiores". Jsou to biblické hymny, uvedené v knihách starozákonních kromě knihy žalmů. Jsou to již zpěvy bohatší formou i melodiemi. 12 Že Církev i těchto používala, vysvitá z listů sv. Pavla: „in psalmis, hymnis et canticis spiritualibus in gratia cantantes in cordibus vestris Deo."1,1 V jiném listě joquentes vobismet ipsis in psalmis et hymnis et canticis spiritualibus, canfantes et psallentes in cordibus vestris Do~ mino.”" Sv. Dustin, když popisuje bohoslužbu, praví:
daa ílóyov ~óFur«q xai iy1VO1yC -rí,u.7av 35
Nejčastěji užívané hymny starozákonní byly: Audite coeli, quae loquor,31 jenž se zpíval každou sobotu se žalmy 89 a 135. Večer se zpíval vítězný chvalozpěv Mojžíšův: „Cantemus Domino, gloriose enim magnificatus est.1 Tyto dva hymny Mojžíšovy byly známy jako písně sobotní.3S Kromě těchto užíval se též chvalozpěv Anny, matky Samuelovy, podle něhož složila P. Maria své ,Magnificat”" Exulfavif cor meum in Domino"-"' a chvalozpěv Isaiášův: ,Confitebor Tibi, Do~ mine, quoniam iratus es mihi."11
Podle Jiřího Dietschla píseň:l2 ,Hymnum dicat turba fratrum"13 byla obvyklou písní prvních křesťanů. Tyto zpěvy byly velmi rozšířeny a těšily se veliké oblibě. Sv. Augustin je nazývá všeobecně ,cantica prophetarum".41
Ale i v Novém zákoně máme hymny, které Církev přejala do liturgie. Jsou to především chvalozpěv Zachariášův: ,Benedictus",1, krásný zpěv Panny Marie: „Magnificat".” Podle svědectví papeže Sixta Ll' též „Sanctus".”, jeho nástupce Telesforus (125—136) nařídil, by se andělský hymnus ,Gloria in excelsis Deo"1" zpíval při půlnoční vánoční mši svaté. Tento hymnus je uveden již v konstitucích apoštolských.10	(Pokračování.)

a Const. ap. II. 59.
Homilia in ps. 140.
Realencyklopedie fiir profesi. Theologie u. Kirche 10, 3. Aufl., str. 402.
'' Homilia in ps. 14.
21 Euseb. H. eccl. II. c. 17. Sv. Cyril Jerus. in cat. 18: , 6µiv čx tie ř5 57zsp$Easwb ti%s veazs.x~ ř~ zxpx_ axe~řiá, xx:
3° Ef. 5, 19.
31 Kothe-Procházka: Abriss der Musikgesch., str. 40, pozn. 3.
32 Jolizza: Das Lied u. s. Gesch., str. 27.
33 Kolos. 3, 16.
31 Ef. 5, 19.
35 Sv. Justin apol. I. 13.
36 Deuter. 32.
3' Exod. 15.
31 Baumer: Gesch. s. Br. 36.
3 Dr. Jos. Miklík: Zivot bl. P. Marie, 3. vyd., str. 19, pozn. 42.
41 T. Regum 2.
11 Isaiáš 2, 10.
1' Realencyklopedie fiir protest. Th. u. Kirche, 10, vyd. 3., 402.
ds Dan. IV. 31.
11 Ep. ad Januarium c. 18. 1' Luk. 1, 64-79.
1` Luk. 1, 46-55.
1; Kothe-Procházka: Abriss der Musikgesch., str. 42, pozn. 1.
18 Isaiáš 6, 3; Apok. 4, 8. ;9 Luk. 2, 14; viz pozn. 6. 5,1 Canst. ap. VII. c. 48.