předpokládá, že na jeho čistotě závisí vědní výzkum chorálu vůbec, a tedy i ve věci transkribční podává východisko, na němž je zabezpečena plodnost vědní diskuse, již by autor rád zahájil. Po stránce tvarové není zajisté potřebí dodá-vat, že v praktickém notopisu přísluší slovo kromě choralistům také grafikům,, kteří jsou povoláni na podkladě teoretického a konstruktivního námětu vytvořit esteticky ladný a opticky přehledný tvar notace.
Bohumír Cyril Petr: Synerese a její variace.
Třetí kapitolu v klasifikaci gregoriánských paleotypů tvoří forma syneretická, čili stažná. Stažení čili synerese znamená vždy v gregoriánské hudbě sjednocení částí elementárních jednotlivých not i neumových aggregátů k vytvořeni nové melodie. Jako v gramatice i zde můžeme toto syneretické stažení specifikovati do tří skupin: na vlastní syneresi a na dvě její variace, totiž krasi a elisi.
a) Synerese vzniká stažením dvou nebo i více not, nebo neumových celků, které by jinak podle pravidla měly býti zpívány nad několika různými slabika-mi, na jednu slabiku. Na příklad:
A pravidelná forma
ad - jú - íor
B synerese

i - - ta
V následujícím příkladě vidíme tři zřejmé synerese:

1.	Linie B. skandikus slabiky glo vznikl syneresí punkta a podatu, které v linii A jsou zpívány nad dvěma slabikami procé — (oddělení 1 a 2).
Podobně linie B: v synkopě not tenorových (oddělení 3) vyžaduje tato nutno stažné synerese. Vynecháním synkopov aných not vzniká mezera, která musí býti stažena v jediný melodický celek. Skandikus, jakožto důsledek první synerese slučuje se tu s klimakem resupinem (oddělení 4), aby zároveň vytvořil hned další druhou syneresi. To však ještě není všechno.
Linie C. je tu jen jednoslabičné slovo rex: 2 noty, oddělení 5. ~-‑
85