21

Březen: 6. Oslava 82. nar. pana pres. Masaryka. Zpěvohra: ,Lešefínský kovář" v Katol. domě. 16. března: Duchovní večer v Besedě (Poř. Měst. Osv. Sbor.). Říhovský: Svatý Václav a Kyrie, Gloria, Agnus z „Missa Loretta”. 20. března: Květná neděle. Nešvera: Pašije na Květnou ne-děli. 25. března: Velký pátek. Nešvera: Pašije na Velký pátek. 27. března: Boží Hod vel. Říhovský: Missa Loretta s prův. orchestru. FSrster: Pane lingua. 24. dubna: Společný výlet na Nový Hrádek u Znojma. 1. května: Zahájení marián. pobožností. Vitásek: Zdrávas Maria. Říhovský: Pange lingua. 5. května: Oslava bl. Anežky Přemyslovny v Katol. domě. Křížkovský: Hvězdy dvě. 26. května: Boží Tělo. Vitásek: Zdrávas Maria. Říhovský: Vložky k Božímu Tělu a P. L. 30. července: Slavnostní akad. na počest 25. výročí kněž. před. P. Dr. B. Skácela. Karel Bendl: Zpěv slavnostní. K. Bendl: Modlitba. K. Urbánek: Prosba (věnován jubil.). 28. září: Sva‑

tý Václav. K. Urbánek: Missa d-moll pro sóli, sbor a orchestr. K. Urbánek: Pange lingua. K. Urbánek: Svatý Václave (vložka et. br. il.). K. Urbánek: Graduale (vložka sl. L. Cidlinská). 28. a 30. října: Státní svátek. K. Urbánek: Missa d-moll. (28.) K. Fiala: Modlitba za vlast (vl. L. Cidlinská). (30.) Říhovský: Jezu dulcis (v1. cf. br. Ildefons). 25. prosince: Půlnoční. Kolařík: Pastor. mše s prův. orchestru. Říhovský: Tichá noc (vložka sbor.). Křička: Zvěstování (sl. L. Cidlinská). Kocián: Pange lingua. 25. prosince: Ranní. Kolařík: Pastorál. mše s prův.orchestru. Říhovský: Tichá noc (vlož. sbor.). Kocián: Pan-de lingua. 26. prosince: Vánoční akademie v Kaf, domě. Kolařík: Gloria (sbor). Říhovský: Tichá noc (sbor). Křička: Koledy (sl. Cidlinská), Křička: Koledy (et. br. Ildefons). Suchý: Vánoční stromečky (L. Cidlinská, K. Urbánek, A. Fukačová, Jos. Fukač). — K. Urbánek, t. č. dirigent PSCJ.

Hlídka varhaníků a ředitelů kůrů

Československá ústřední péče o slepé v Praze IV. a Zemský ústav pro výchovu nevidomých v
Brně obrátily se na O. J. C. se žádostí, stalo se tak dle pokynů nejd. arcibiskupské konsistoře v Praze — aby doporučila vld. duchovenstvu zaměstnati v nynější těžké době slepce-varhaníky. Těmto dostává se v uvedených ústavech odborného vzdělání pro jejich povolání a jsou schopni i podle tečkového písma hráti hudební skladby z not. Celoroční obřady jsou již tímto písmem pořízený, a tak dostává se jim mimořádné schopnosti na tomto poli se uplatniti. Že od‑
Duchovní hudba v rozhlase

Beethovenova Missa solemnis D-dur, dílo 123.
pro 4 sólové hlasy, smíšený sbor a orchestr, shromáždila tentokráte nejen nadšené a zaujaté posluchače v koncertní síni, ale díky novodobé-mu vynálezu radia mohly další statisíce posluchačů býti účastny provedení díla, znamenající_ ho umělecký svátek, který vrací se vždy až za několik let. Tato velkolepá skladba vznikla v době (1818-1822), kdy Beethoven, chudý, zklsmaný, sám do sebe zazděný, odsouzen byl k zoufalému úsilí, ne aby vítězil, ale aby vůbec žil. Nezbývalo mu nic, než on sám; vládl však sám sobě a svému vnitřnímu světu, k němuž ne-dá se přirovnati žádná pozemská říše. Za tako_ vých okolností vznikla jeho Missa solemnis, grandiosní dílo prorocké velikosti, klasické ryzosti, dokonalé ve formě a nedostižné v polyfonním uspořádání jednotlivých témat. Tato mše, tot zievení z jiných světů, fot otevřené nebe, zvučící rozjásanými sbory andělskými, vrcholné dílo gema, na němž pohled Boží dlouho Tkvěl ... Zdá se, jako by Missa solemnis ani ne-byla tvořena pro tento chudý svět. Alespoň ohled na hlasové možnosti pěvců není nikde patrný, požadavky technické jsou téměř nedostup‑

chovanci těchto ústavů dobře se uplatňují, svědčí, že větší počet jich již tato místa k piné spokojenosti zastává. Jest veřejnosti dobře známo, že slepí hudebníci vyznačují se mimořádným hudebním sluchem a talentem. Výbor O. J. C. rozhodl proto ve své poslední schůzi dne 17. února doporučiti žádosti uvedených ústavů a upozorňuje, zvláště venkovské vldp. faráře, aby ve svých potřebách obraceli se bud' na O. J. C. v Praze, která ochotně tato místa zprostředkuje, neb přímo na shora uvedené ústavy. —J. D.
Z koncertního života
né; posluchač, stržen mocnou tvůrčí silou, stává se její úpinou kořistí. Tato geniální modlitba vý_ sostné krásy, v níž opojivé melodie lyrické u-stupují melodiím pathetickým a dramaticky vzrušeným, zazněla po několikaleté pause, po vystavení nezapomenutelným Molinarim, v koncertních prostorách pražské Lucerny, ústy Pěveckého sboru pražských učitelek, zpěváckého spolku „Hlahol” vinohradský, pěveckého sdružení „Křížkovský” a čtyř znamenitých sólistů (Mia Palkenburgová soprán, Maria Krásová alt, Josip Riavec tenor, A. Póckelmartn bas), jež řídil Alexander Zemlinsky a rovnocenně doplňoval orchestr České Filharmonie. Jinou relací duchovní hudby, ne sice tak monumentální, ale s hlediska české historie hudební tím zajímavější, bylo vysílání mešní skladby Jiřího Meltzela Missa Scti. Godefridi pro sex voces in ooncerto, quinque violetfae et quatuor tromboni. Jiří M ~Itzel (Georgius Meltzelius), kněz, člen řádu praemonsfrátů na Strahově, žil v letech 1624—1693, tedy v době, kdy dějinné události další vzestup umění a tedy i hudebního u nás na čas přerušily. Zastávaje místa chorregenfa u sv. Benedikta na Starém Městě pražském, dal.průchod svému velikému, od mládí dobře pěstěnému n.tdání hudebnímu, také vlastní tvorbou, z níž kro‑