pWrapPolygonVertices8;11;(0,0);(0,21600);(11314,21600);(11314,16800);(13012,16800);(13012,16641);(21600,16641);(21600,5441);(4012,5441);(4012,0);(0,0);fBehindDocument0
R. 1932 - Roč. 58 č. 14.	č. 34.	č. 6.	č. 8.	č. 4.	č. 30.

6 4 ~	Ix ;	I	t

G	2 6
1' s	zm. kvartali

6 ~Ix

8

č. 25.	č. 4.	č. 4.	č. 11.
44.
12
1	_I
6	6	!i	6	6	5 6 7 6
3
zm. kvinta 'zrn. kvinta	4	3 4
I	~3	:2
To jsou ovšem spoje, jakých bychom po předchozím výkladu o harmonii v ariích nečekali jmenovitě ony 3 poslední z příkl. 43 překvapují. V příkl. 44. jsou kroky basu sice zcela běžné, jenže zas zde překvapují signatury. V č. 4. čekali bychom sextakord c e a, v č. 11. sextakord hgd. Také rozvod septimového do sexfakordu je u Zelenky něco nezvyklého, ježto tím je podmíněno vedení septimy nahoru.
Zakončení recitativu děje se způsobem v této formě všeobecným: melodie solového hlasu padá kvartovým krokem s toniky do dominanty, kterou končí; continuo pokračuje a obstarává závěr celý. Spád do D se děje ve zpěvu na 2. (č. 19., 27. a 30.), nebo 3. (č. 6. a 25.)
	nebo 4. době taktové (č. 4, 14. a 34.) jako trochaeus	u, toliko u č. S. na 1. a 2. době:
Continuo zachycuje tento spád do D vždy kvartovým průtahem na D
,. (č. 4., 6., 14 , 19., 27., 30. a 34.) a toniku toliko přidává; u č. 25. děje se spád na T6, takže se kontinuem přidává D a T; u č. 8. podkládá se S D a T se končí. Pro objasnění těchto 3 případů, z nichž prvý jest vlastně pravidelný, ostatní dva pak výjimkou. stůjtež zde 3 příklady:
č. 19.	č. 25.	č. 8.
f
li - be - ra-bo e- um,	in pro-vi-den-ti -a po-su- i - sti.	pra-xi-mi sunt.
ET
6 4 3	2	6	—
Z pravidelného zakončení kvartovým spádem máme 3 vyjímky, kde recitativní hlas končí tonikou. Č. 17. a 23. jsou si podobny svým diatonickým postupem dolů, shoda mezi č. 23. a 11. záleží pak v tom, že se fundamentu přenechává delší dohra