CYRIL
církevně-hudebních časopisů píší s pochvalou o tomto díle. (Ziiger Nachrichten. Zúger Kanton-Anzeiger, polská Muzyka i špiev. Hamburger Fremdenblatt, CrEfelder Búrger-Zeitung, varšavský list Spiev košcielny a j.).
Říhovský však osvědčil se též velice jako hudebně paedagogický skladatel. Proto ne-omezuje se jen na hudbu církevní, ale na výslovnou žádost nakladatele píše i skladby pro klavír, housle, tria, sbory i orchestrální věci. Že i tento obor znamenitě ovládl, je vidno z toho, že dodnes tyto skladby jsou žádány, mnohé z nich i v šestém vydání jsou tištěny. Rovněž zpěvácké spolky našly v Ríhovském plodného skladatele. Jeho díla často byla a jsou cvičena a zpívána. A proto tak různorodé vznikají jeho skladby, jak postupem byly vvdávány.
V roce 1902, příchodem do Chrudimě, vznikají následující skladby: op. 5., 6., 7, 8., Následujícím rokem op. 1. (vyšel před tím jednotlivě v České Hudbě), op. 9., 10., 11 , 12., 14. a 72. Rok 1904 byl poněkud skrovnější, vydáno op. 16. a 19. — V roce 1905 op. 13., 20•, 21., 25. a 8. č. 1. V roce 1906 vyšlo op. 22., 26. a v r. 1907 op. 15., 17. a 24. — V roce 1908 se odmlčel, nevím však, zda Ríhovský, či M. Urbánek. V roce 1909 nastupuje však delší řada	propagator Cyrilismu. Ten
(jako zadostučinění), vy-	—	také svému regenschori‑
chází op. 18., 27., 28.,	mu vštípil a seznámil jej
29., 32., 34. a op. 40.	s těmito zásadami a pro
V roce 1910: op. 30.,	ně jej nadchl. Tvrzení své
35., 36., 37., 39• a znovu	opírám o ten fakt, že Rí‑
ii Urbánka vydáno op. 2.,	hovský súčastnil se s Dr.
kferé před tím vyšlo u	Mrštíkem několika Cy‑
Prombergera v Olomouci.'	rilských Exercicií, jakož
Roku 1911 vydáno op. 33.,	-	i proto, že tomuto cy‑
38., 41., 43., r. 1912 op.	rilskému programu zůstal
46. Nejúrodnějším byl však	věren. V Chrudimi Ří‑
rok 1913. V něm vzni-	hovský velice se uplatnil
kají díla: op. 42., 44. č. 1.	ť,	ve společensl<ém tamním
a č. 2., op. 45 č, 1. až	ry .	hudebním životě. Jako
3•, op. 47., 48., 50., 51.,	výborný kiavirista, hous‑
52., 55.	lista i violista je vždy ví
K Říhovského tvorbě	tán a zván na všechny
po čas jeho působení v	umělecké koncerty, aka‑
Chrudimi víže se však ještě	demie a hudební pro‑
jeden důležitý moment.	dukce. Se svým vycvi‑
Arciděkanem Chrudim-	čeným sborem provádí
ským byl tehdy Dr. Jos.	na kůru i obtížné poiy‑
Mrštík, známý a důsledný Čl~řlelý Vojtěch líhouský s rodiči. fonní skladby starých církevních skladatelů. Jeho vzorná umělecká činnost na kůru, jakož i zásluhy skladatelské odměněny byly v roce 1909, kdy mu byl osobně zesnulým Drem. Doubravou, biskupem v Hradci Králové odevzdán papežský řád Bene merenti.<~ Brzy po nastoupení v Chrudimi zemřel v r. 1903 jeho otec ve stáří 84 let. Matka jeho, Amalie roz. Nezhybová, následovala svého syna i na Král. Vinohrady, kam Říhovský odchází v roce 1914, aby ujal se místa ředitele kůru u sv. Lidmily.
Zde však, ve hlavním městě otevírá se Říhovskému nový život. Uprostřed všeho hudebního ruchu, v sídle hudební kultury, doufá býti u pramene Uměny. Časem však poznává nová a nová zklamání. Válečné poměry bylo cítiti velmi i ve všem uméní. Říhovský nebyl ušetřen ani toho, aby neoblékl vojenský stejnokroj. Byl povolán na vojnu. Však jeho uméní bylo i zde pro něho štěstím. Jako hudebník byl ušetřen alespoň polní služby, za to však více než dva roky >vojančí˘ u vojenské hudby 2. pěšího pluku, kde výborně uplatňuje se jako primhouslista.
Po skončení války vrací se opět k svému dirigentskému pultu k sv. Lidmile. Ani válka nevnesla mezery do řady jeho děl. Pracuje, komponuje a připravuje k vydání nové své opusy. Leč příchodem k sv. Lidmile na Král. Vinohrady nastává nové období jeho tvůrčí činnosti. Chápe se radostně práce a v ovzduší napiněném ještě ideály Msgra. Ferd. Lehnera, předešlého místního faráře, zřizuje Farní Jednotu Cyrilskou. Každý počátek slabý. Při-hlédneme li ještě k poměrům válečným, kdy mužů byl všude citelný nedostatek, chápeme, že Říhovský i zde musel se spokojiti se sborem ženským. Proto také skladby v té době
6