Cyril —	— 22 —	— 1930
provádí důkaz té rnyšlenky v historických obrazech, počínajících sv. Václavem. Hra má 3 jednání, předehru (Prolusio) a dohru (Epilogus). Vše jest psáno ve verších různého metra, několik málo míst je prosa, vzatá z Písma sv. 0 rozdělení hudebním poučí nás následující přehled, v němž jsem vyznačil vedle hudební formy druh hlasů (s — soprán, a == alt atd.) toninu, takt a tempo, pokud je udáno (jinak je užito zkratky s. t. = senza tempo), konečně osobu, která dotyčné číslo přednáší.
PROLUSIO.
1. Symphonia	D3i4 Allegro assai, Adagio, da capo.
2	Recit.	t	D'/4	s.	t.	Fortitudo.	
a sbor	á 5				
3. arie	t	A';',	Allegro		Fortitudo.	
4. recit.	a	e-	"4 s.	t.	Suspicio.	
5. arie	s	e	3/4 Andante		Zeius eucharisticus.	
6.	recit.	b	h	'/4	s.	t.	Majestas.	
7. arie	b	G 3/4 Allegro			
8.	recit.	t,	s	a-cis4,'4	s.	t.	Fortitudo, Providentia.	
9. arie	s	A'4	s.	t.	Providentia.	
				ACTUS
I.	
10. arie	a	D'/4 [alla	breve?J		
11.	recit.	t	G e',4	s'	t.	Fides.	
12. arie	t	G 3/8	s	t.		
13. sbor	á 4	D' 4	s.	t.	Virtutes.	
14.	recit.	s, a	a-C'/4	s.	t.	Pietas,	Religio.	
15. duetto	s,	a	F 3 /4	s.	t.		
16. ritornell		F 3/4	s.	t.		
17.	recit.	s,	a	a-G'/4	s.	t.	Pietas,	Religio,	Pietas.	
18. duetto	s, a	C';' 4	Allegro	Pietas,	Religio.	
19.	recit.	t	e-D'/4	s.	t.	Justitia	divina.	
20. arie	t	G 3/4	s.	t.	n	
21. sbor	s,s,a	G'/4	s.	t.	Chorus angelorum.	
22. arie	s	d'/4	s.	t.	Angelus.	
23. recit. acc.	t	C-a'/4	s,	t.		
24a arie	t	F 6/8	s.	t.		
24b	>	t	C'; 4	s.	t.		
25. recit	b, s	e-C';4	s.	t.	Sapientia, Providentia.	
26. arie	b	a'/4	s. t	[Sapiential.	
27. recit.	S	d'/4	s.	t.	Providentia.	
28. arie	S	d 3 4	Andante.			
			ACTUS III.	
29. arie	a	E' 4,4	s.	t.		
30. recit.	t	G'/4	s,	t.	Musicus.	
31. sbor s tenor.				
solem	á 4	D 6%4	s.	t.		
32. arie	b	D 6I4	s.	t.		
33. arie	s, a	A' 4	s	t.	Amor, Timor.	
Leopoldovi z r. 1716. Z předmluvy dovídáme se jediné nás zajímající zprávy, že Jesuiti v Klementinu dne 3. května t. r. večer pořádali velkou slavnost, ozdobivše kostel sv. Klementa slavobranami a allegorickými obrazy =afforis clangentibus festive tubis, chorisque alternis laetum consonante instrumentali harmonia.
Takových projevů je celá literatura; netýkají se jenom osob z panovnického rodu, nýbrž i příznivců z řad šlechty, arcibiskupů atd. Také jiné řády vydávaly ovační spisy k podobným příležitostem, na př. k nastolení nového preláta. Jedná se prostě o tehdejší módu a kdo o ní neví, bude přesvědčen o iesuifském austrofilství. Že ale ani Jesuité nebyli habsburskému rodu tak oddáni, dokazuje opera, kterou uctili v Hlohově hned r. 1747 pruského krále Bedřicha I1. Herman Hoffmann píše ve svém spisu Die Jesuiten in Glogau« (Breslau 1926) str. 85: vŽasneme, kolik lichocení král povahu velkého Bedřicha si mohl nechati líbit a kolik lichocení dovede Jesuita vytvořiti.