Strana 78	C Y IZ 1 L	Rok 1927
níkem, který žije na pensi nyní ve Frankfurtě, kde byl kapelníkem na dómu. Pracoval po čtvrt století s benediktinem P. Blessingem, s nímž konal pokusy na zvonech, byl ve spojení s anglickým fysikem Raleighem a francouzskÝm KSnigem, kteří se zabývali akustikou zvonů, dal podnět k zhotovení přesných ladiček, jež nejprv pořídil Appun. Těšilo mne, že jsme se s tímto nestorem zvonové nauky v názv rech shodli. Na jeho pozvání účastnil jsem se s ním hudební zkoušky nových zvonů při novém, v moderním secessním siohu vystaveném kostele sv. Bonifáce za Mohanem. Bohu díky, že zvony jsou ulity v starém poctivém žebře a krásně znějí. pinými svými oktávami mocně vyznívají. Je jich pět a ladény h - d - e - fis h tedy skorem totéž ladění, které jsem svého času navrhl pro Žilinu. Váží 72 q.
Bylo tedy zajímavé práce dosti a poučení pro každého rovněž.
Sjezd zakončen odhlasováním především jednotného názvosloví pro akustiku zvonů.
Pro náraz zvolen název »Schlagton«; protože pak ostatní tóny jsou alikvotní, zvoleny pro ně názvy dle stupnice:, prima, tercie, kvinta oktáva, decima atd. Změněn tedy dosavad í název vlastní tón (Hauptton, Eigenton, Grundton, atd ), logicky správně na primu. Spodní ok áva zůstala.
Usneseno děliti půltón na čtyři díly a označovati je číslicemi 1—4 a znanténky + podle toho jsou-li nad neb,) pod půltónem.
Pokud se týče hodnocení zvonů, přijaty návrhy prof. Griesbachra : totiž, že je zvon ideální, jsou li náraz, prima a spodní oktáva v naprostém souhlasu, potom ozývá-li se v něm tercie (molová nebo durová), kvinta, vrchní oktáva a decima. Tónv ty, řídí se podle nárazu.
Proto méněcenný je zvon, kde jmenované tři tóny nesouhlasí. Největší závadou je spodní septima místo oktávy. Závadou je kolísá-li tercie mezi dut a mol. Pokud se vyzní-vání týče žádá se při zvonu do 20 q, 120 sekund. do 10 q 80 sek., do 5 q 60 sek., do 2 q 40 sek. Zásadou pro správnost zvonění jest, že rozhoduje poměr tónů nárazových. Jsou li dobré nárazy, vše dobré jsou-li špatné, vše zkaženo. To aspoň hlavní.
Usneseno konati sjezdy každoročně a předsednictvo tvoří komisi, jež bude jednati 0 otázkách, které se vyskytnou mezi rokem.
Dobrý počátek učiněn a co nás při tom nejvíce těšilo a co uznáno celým shromáždéním, že většinu požadavků, které na sjezdu vysloveny, jsme u nás již provedli a podle nich jednáme. Díky Bohu — že tím u nás dostaly osiřelé věže velmi dobré zvony — tato instrumenta aeternitatis.
..`	~~-..~~~	~.-..~~-..~	~..~-..~.-.mor-. ~.-..~.-~.~.-.~..r...~

Dr. Cyril Sychra

Fran. Picka (o hudbě církevní).
(Dokončení.)
ředem : mše pchoralise je úctyhodné dílo; co mu vytýká Picka, jsou jen prvky zvlášt‑
ního Lisztcva slohu, jenž v podstatě byl primitivism. (Sám Picka zhřešil dost ve své »so= lemnis« tím, co tu Lisztovi vytýká, unisony a nedostatkem polyfonie). Zapomíná u Liszta na asv Alžbětu.« Dále jako vynikajícího v církevní hudbě vzpomíná (a právem) Tinela --hlavně chválí jeho skvostné »Te Deum« (s průvodem varhan).
Z toho všeho je nejinteresantnějším Pickův projev o Dvořákovi; to tím, že Picka (správně) zjišFuje, že církevní hudba Dvořákova nemá s reformou církevní hudby nic společného, že D..ořák hledal pro sebe vzory jinde (řadu vzorů bych rozšířil a co do síly vlivu rozlišil) ; ale tírn, že Picka z úvahy vůbec vylučuje církevní práce Dvořákovy vyjma mše a »Te Deum, hledá důvod rozdílu čistě vnější a proto naprosto nej)řesvědčivý. Ne-přímo by z toho mohl závěr vyplynout, že u Dvořáka je dvojí hudba církevní: o r a t o r n í a c í r k e v n í v užší m s m y s 1 u (t. j. které užít se dá při obřadech). Nevidím toho rozdílu, a proto tvrdím, že naše církevní hudba s Dvořákovou \ ůbec nic nemá společného.') (Ostatně budu mít přiležitost uvažovat o vlivu Dvořáka na Pichu).
Konečně dostává se Picka k těm, kteří vymkli se přísným zákonům reformy a začali dýchat nový čerstvý vzduch Píše:') »Umělci tito vycítili, že ani nejlepšími skladbami Wittovými. Stehleovými, Hruškovými a jiných nadanějších skladatelů není pověděno pravé
1)	opačně Šourek v II. dílu spisu »Antonín Dvořák=.
roč. XX. str. 157.