Rok 1923.	C Y R I L	Strana 21

Další větu: nQuia apud te propitiatio este, bohatou v provedení, přejímá sbor; nato vrací se sopránové sólo vsi iniquitatesc=, které vyvrcholuje v koloraturu ve vysokých polohách.
III.	d í 1. V něm tenor vystupuje solově ve větě DA custodia matutina : usque ad noctem speravit anima mea in Domino«.
Dolce.
A 	cu - sto - di - a	ma - -	- - tu - ti - na

Pak sbor ve větě »sustinuiu nastupuje zároveň se sólovým tenorem.
IV.	díl. Je nejlyričtější partií skladby. Alt (sólo) tu přihlašuje se touto melodickou zajímavostí:
Andante.					

					
Qui-a	a	-	pud	Do-mi-num mi -	se - ri - cor	-	-	di	-	a	
Skladatel vsadil jej v hutný harmonický průvod, kterému pak v reprise dává formu arpeggiovou.
Než pozorujme dále tu krásnou vinu zvukovou:
r

et co - - pi - o - sa, e'	co - - pi - o - - sa	a - pud e - - um re - dem - - pti - o

a tímto zvláštním tónem, který iak by z hloubky nejvýš citlivé duše, rozechvělé představou vznešeného, božského vyvěral, nese se tento oddíl dále.
V.	d í 1. Je to protějšek k prvému dílu. Začátek má obdobný. V 29. taktu se tok skladby přetrhne a slyšíme recitovat (falso bordone) bassy: »Quia apud Dominurn misericordia et copiosa apud eum redemptio. Et ipse redimet Israel ex omnibus iniquitatibus ejus. Gloria Patri ...K a na to chopí se textu solo i sbor, o němž na konec bass začíná docela pravidelnou zdobnou (nástrojovou alej fugu:
	Et in sae- cu - la	sae - cu - lo 	
	°--R-h--_	R‑
--'.~=--pse--~-~_- Ir‑
	rum.
Chci nyní vypracovat na podkladu strohé výtahové skizzy posudek díla. Už tvárný materiál, s kterým tu Nešvera pracuje, je bohatý. Je tu především smíšený sbor, vedle něho se střídají (samostatně) nebo s ním zároveň vystupují hlasy solové; rivalem všech někde bývá orchestrálný průvod, který jinde je jenom podporou.
Všimněme si nejdřív melodického podkladu prvé věty. Ty motivy její — af v orchestru,
af ve sboru -- jsou chmurné, zatvrdlé. Sbor spřádá svůj projev v imitacích; v druhé části
tenor přináší melodii, která už je volnější všech prvých motivu (a má pěknou gradaci v sobě).
Věta je mi jasná svou s í a v b o u : je to rozhodný pokrok u Nešvery ; thematická
práce právě v jeho prvých skladbách nebyla dokonalá — zdá se (u Němců to také po‑
zoruji), že od palestrinských komponistů s celým slohem přijal i jistou rozháranost ve