Strana 20	C Y R I L	Ročník XLIX.

Než nechme nyní dílo Nešverovo samotné promluvit. Pozorným stačí stručný výtah který tu podávám.
Práce celá je rozvržena na 5 samostatných částí, z nichž jen I. a V. hledají pro sebe příbuznost.
Nešvera v I. díle staví na tomto základu.
Motiv je nejdříve v orchestru. Za ním vyskytuje se hned v začáteční větě sboru (bas sám) nová myšlenka:
	De pro - fun - dis	cla - ma - vi	ad	te Do - mi - ne

Motiv je tu dále v polyfonii krásně zpracován.
Sbor Nešverův zní proto tak pině — je vidět, že to, co mu dalo studium palestrinské hudby, uplatňuje rád, a řeknu hned, že s velkým zdarem.
Zde 2. věta. V ní dominuje v začátku tenor:
ex - au - di, ex - au - di, ex - au - di vo - cem me - am.
Už tu jde Nešvera daleko nad to, co dávaly jeho práce původní — v melodice hlavně — rovněž jako v další větě: =Fiant aures tuae intendentes in vocem deprecationis meae«, kterou sólový bas přináší, rovněž jako v následující větě : »Si iniquitates observaveris, Domine, quis sustinebit?- Třetí část je reprisou prvé věty.
II. d í 1: sopránové sólo, které podává větu. »Si iniquitates observaveris----.-- ---mor	n -‑
si	i - ni - qui - ta 	tes ob - - ser - va - ve - ris
	Do 	mi - ne.

a pokračuje (cituji zde zajímavé to místo pině) :

Dále se vyskytuje tato kadence :
Do 	mi - ne, Do - - - mi - ni.