Rok 1923-	C Y R I L	Strana 13

V poslední době slavili jsme u nás několik památných jubileí v kruzích hudeb. Primarius Česk. kvart. K. H o f f m a n n oslavil 10. pros. svoje _ Abrahamoviny v piné síle umělecké své tvůrčí síly. — Ceské kvartetto, jehož zásluhou naše české hudební umění rozneseno po světě, oslavilo 30 let své umělecké činnosti cyklem 15 komorních koncertů. — Prof. O. Se v č í k, učitel houslí světového jména, získán byl pro mistrovskou školu Burhovy konservatoře v Chicagu. — V Brně ustavil se Sbor pro oslavu stých narozeniii B. Smetany, který vzal si za úl<ol vytvořiti »Smetanovu jubilejní nadaci« k podpoře ťeského umění hudebního odměnami, stipendiemi, po případě i k zlepšení hmotného postavení zasloužilých skladatelů a hud. umělců vůbec. — Kroužek milovníků komorní hudby v Brně vypsal cenu 1000 Kč na nejlepší smyčcové kvartetto v přístupném slohu do 30. května 1923. — Operní pěvec A. Kr&sing, jenž se stal populárním hlavně svojí rolí Vaška v »Prodané nevěstě«, oslavil své 75. narozeniny vystoupením v této úloze svoji na Národ. divadle. — Pěvecká jednota ve Flensburgu (ve Schlesviku) oslavila pamět svého 40letého trvání provedením Dvor"ákova »Stabat mater«. — V Milánském divadle della Scala provedeno oratorium skladatele Enrica Bossiho : »Canticum canticorum« s neobyčejným úspěchem. Ač bylo složeno před 22 lety působilo jako novinka. Svého času provedl dílo v Praze prof. Kar. Knittl s Hlaholem a opakoval je v Nár. divadle. Nebylo by záhodno opět jednou k dílu tomu se vrátiti? -- V Německu oslaveno bylo v posledních měsících 250té výročí úmrtního dne sklaďatele Jindřicha S c h ů f z e, největšího hudebního skladatele němecl<ého před Bachem a H<ndlem.
HOVORNA.
O lidové písni kostelní.
Vůdčí myšlenka Cyrilských Jednot farních netkví pouze v pěstování sborového zpěvu, jak mnozí myslí. Jejich druhý úkol, neméně krásnější a důležitější prvého jest pěstování lidové písně kostelní.
Již mnoho bylo o tom mluveno, ale — upřímně řečeno — ke většině kostelích zpívají se stále jedny a tytéž písně — nic nového — nic jiného. Máme nový, nádherný kancionál, pravý poklad církevních písní. Ale těžíme z něho? Na prstech spočítáte ty pražské chrámy, kde se reforma písně dle nového kancionálu zavádí. Všude vládne jakási ztrnulost! Při mši sv. odzpívá se »Tvůrce mocný«, »Tisíckrát pozdravujeme Tebe«, »Svatý, svatý« — a to jest vše! Nikdo nepomyslí, že lid pak takové písně zpívá již zcela mechanicky — bezmyšlenkovitě!
A že v lidu jest ohromná schopnost ke zpěvu, toho pevným důkazem jsou »hodiny lidového zpěvu u sv. Jiří na Hradčanech. Bez agitace schází se tam lid každou neděli v 5 hodin odp. a naplňuje chrám do posledního místa. Písně jsou přiměřeně velkými písmenami napsány na veliké archy papíru, napnuté na dřevěné tyčce a umístěné na místě, se všech stran viditelném. Je to sice methoda trochu podivná, ale snad praktická.
Co se týče zpěvu, stačí uvésti, že Kancionál Svatojiřský, to jest lid, v kostele shromážděný, tedy žádný spolek, zazpíval na svátek sv. Václava v chrámě svatovítském staroslovenskou mši od Ant. Jandy, že zazpíval Foer-trovu mešní »Modlitbu za vlast«, dále chorální mši latinsl<ou (správně —dle všech pravidel chorálního zpěvu), Sychrovu »Noc tichá«, první díl »Vánoční kantáty<, od V. J. Novotného, že ve svatováclavsl<é kapli každou neděli zpíval roráty Orla-Hornofa, koledy Steckerovy a M':adého; písně, které byly přezpívánv, jdou již do něl<olil<a set.
A všemu se naučí lid za jedinou hodinku lid. zpěvu

týdně — v neděli. Kancionál svatojiřský podnikl již cestu co Sázavy a do Staré Boleslavi, kdež obstaral staroslověnskou liturgii. On také dopi"ovází své mrtvé na poslední cestě zapěním 4h1. žalmů a hymnou »Gospodi, pomiluj!« Jest to dosud ojedinělý způsob pěstování kostelního zpěvu. Český lid je milovníkevn zpěvu, v něm nachází ulehčení v trampotách všedního života; a tato láska k zpěvu se musí povzbuzovati a sice nejen vzletnými články a poradami, ale skutkem!
Vzpomínám na Jednotu v Karlíně v r. 1919-1920. Tam členové, pokud měli volno, i všedního dne přišli do chrámu -- ne na kůr — ale dolů, mezi lid, a zpíval: — učili zpívat lid! Sama jsem bý,.a!a účastna. — Se vzmáhající se cyrilskou myšlenkou jistě že nastane opět ozdravění a možná i zvelebení lid. písně kostelní, ale na členech Cyr. Jednot a je-jich vůdcích záleží, aby urychlili toto vzkříšení!
Ant. K e l t n e r o v á, členka C. 1. na Vinohradech.
ÚMRTÍ.
šos. VyCpálek, prof. ve výslužbě, hudební skla-datel, zemřel 24. lístop. m. r. v Choceradech. Zvláště znám byl za svého působení v Táboře. Sebral a za-psal zvyky a tance českého lidu. Jako pensista vida nedostatek varhaníl<ů na našem venkově, zastával úřad ředitele kůru v Choceradech. — Spanělsko ztratilo jednoho z nejvýznamnějších svých hudební]<ů
a cyr<lská myšlenka svého horlivého pracovníka. — / V Barceloně zemřel katalonský skladatel Felipe Pedrell, doživ 81. roku svého věku. Vedle svěiských skladeb napsal celou řadu církevních děl na příklad mše slavnostní, Rekviem, Te Deum. Zvláštní zásluhu získal si vydáním starých církevních skladeb španělských, hlavně kritickým vydáním skladeb Vittoriových v 7 svazcích. Pedrell vydal r. 1908 »Antologie de organistas clásicos espaňoles (XVI.—XVIII.) s životopisnými a kritickými poznámkarni. Aby církevní hudbu, jsoucí ve vleku solistů a italské monodie, vytrhl z úpadku, postavil se včelo hnutí opravnému podle zásad Pia X. a bojoval proň nejen v časopisech perem, nýbrž i slovem na kongresech. Po-dle vzoru Proskeovy »Musica divina« vypracoval plán ke sbírce Salterio Sacro-Hispano. On jest činným ve společnosti Associacion isidoriana para la reforma de la musica religiosa, a vydává časopis »La musica religiosa«. Tím ovšem jeho životní dílo a veliký význam není ani z daleka vyčerpán. Pedrell narodil se 19. února 1841 v Tortose, byl vlastně hudebním samoukem, vyjímajíc průpravu, které se mu dostalo jako vokalistovi od učitele jeho Nina, jemuž děkoval za poznání velikých polyfoniků španělských Moralesa, Cómesa, Morena, Vittoria atd. Brzy vystoupil jako skladatel. Prvním svým skladbám říkal později -attentáty«. R. 1873 povolán za kapelníka do Barcelony, kde napsal první větší operu: »El último Abencerrajo«. V r. 1875 píše Hymnu na sv. Terezii s orchestrem, mši »Gloria« pro 3h1. orchestr, harfu a var-hany op. 157, 4h1. Rekviem 1 capella a j. v. Rok 189() znamená vrchol jeho činnosti hudební, v 1<teréž době vydává monumentální díla hudebního ,badá:lí ve sbírce »Hispaniae Schola musica sacra«. Byl později povolán za professora konservatoře hudby v Madridě a r. 1894 zvolen členem iVladridŠl<é Akademie.

o
RUZNÉ ZPRAVY
Vzácný projev sv• Otce Pia X[. o hudbě
církevní.
Sv. Otec zaslal ředitelství Papežské Vysoké škody
pro hudbu církevní tento významný vlastnoruční list:
Přesvědčen o vznešeném úkolu, který má po-