80	CYRIL čís. 8.-10.
1.—12.: Zdra- vo	t'je - lo	I - su - - so - vo !

1.	na	ol	-	- ta - ru	po	-	sve - če - no.	
2. sve-tim	Du- hom	u	pu	- če - no.	
3. od Die	-	vi -	ce	po	ro - de -	no.	
4. u	ja	-	sli	-	ce	po	-	sta - vlje - no.	
5. ve - le	gor - ko	iz	-	mu - če	-	no.	
6. za	nas	na	kríž	pri	-	bi -	je	-'no.	
7. mrtvo	u	grob	sa	-	hra-nje	- no.	
8.	ire - či	da - nak	us	-	krs - nu	lo.	
9. po	svem	sv'je-tu	pro	slav] - je	-	no.	
10. na	ne	-	be - sa	uz	ne - se -	no.	
11. sdesnu	O - ca	po	-	sa- de	-	no.	
11. nam za	hra - nu	svi	-	ma	da -	no.	

13. Zdrav	od	me - da	sla -	di	kru	-	še,	kim se	hra-ne	vjer - ne	du - še.	
14. Zdra - vo	Troj- stvo	u	Je	-	din	- stvu,	zdrav	I	-	su - se	u	Bo - žan-stvu.	
15.	Te	-	bi	hva	la,	Te	bi	di	ka,	Te - bi	sla -	va	pre	- ve - li	-	ka.	
16.	O	I	-	su	-	se!	bu -	di	hval	jen,	po	sve	v'je - ke	v'je - kom.	A - men.	
Dle této melodie zpívá se též píseň: »Zdrava Krvi Isušova.` Text složil Františkán Ambroz Miletic. Než velmi zřídka se slýchává.
Jelikož bylo dosti těžko naučiti prostý lid většímu počtu písní, tož Nujaci=, duchovní správcové lidu, sestavili jiné texty téhož rytmu a učili lid zpívati dle známých již melodií. Tak se zpívá jako gZdravo tijelo Isusovor dosti dlouhá píseň •0 preslavna Božja Mati«. Zpěvák tu prosí Rodičku Boží o milost, aby mohl milovati Jejího Syna, Krista Pána; aby všechny jeho úmysly, řeči a činy se líbily Bohu, aby srdečně litoval svých hříchů a byl připraven raději zemříti, než Boha opět uraziti. To zpěvák prosí od Marie Panny, vší důvěrou, poněvadž je vždy připravena vyslyšeti naše modlitby.
1w	1w	1w
JOSEF KUHN
O českém kancionálu.
Český kancionálc jest název sbírky kostelních písní pro lid. Dílo foto přesným vyšetřením a historickým zjištěním originálů nápěvů, jejich sharmonisováním jakož i sbásněním a pokud možno opatřením textů správnou deklamací jest prací mistrnou. Proto také pro vědecké podklady, s nimiž se v tomto díle shledáváme, doporučeno ke schválení nejen úřadům církevním, ale i ministerstvu vyučování a osvěty.
Z ~Ceského kancionálu< jest zřejmo, že práce s lidem, na nějž při zpěvu chrámovém jsou vzneseny dva důležité požadavky, bude vyžadovati dobrého vedení.
1. Docílení pravého vkusu t. j. vymanění se ze zastaralého ovzduší, v němž vkus lidu
při volbě i přednesu písní kostelních postupem času byl téměř úpině zničen a umrtven
Zvonař o tom píše : ~Ze zpěvníku Holanova jde na jevo, že ke konci věku 17. zpívaly
se v Čechách dosud melodie starodávné, ale vedle nich objevovaly se také zpěvy lahod‑
nější, v nichž převládal duch světský, jako výsledek vlivu pocházejícího z hudby operní,
zejména vlašské. Usilovnějším pak pěstováním hudby instrumentální nastal ve vokální hudbě
české úpadek, jenž byl dovršen, když pořádání zpěvníků ujaly se osoby nedostatečně od‑
borně vzdělané, jež dobré staročeské zpěvy měnily, nahrazujíce je lichými výtvory vlastními.«
A Křížkovský praví: NCírkev má své dávnověké ustálené předpisy o kostelní a cír‑
kevní hudbě. Proč se jich nehledí? Proč církevní hodnostáři proti zlořádům nezakročí?