Ročník XLV. 1919.	79

mínaje na Cyrilský ruch v Čechách se rozproudivší. Nebylo cyrilského sletu, aby neměl při něm zajímavé a strhující přednášky, nebylo snad čísla »Cyrila«, aby nenapsal do něho aspoň několik řádek. Často nemocen, a to velmi vážně, pracoval nad své síly. Stižen rheumatismem, psával kleče matriky, pokud mu v písařské práci nepomáhal jeho stařičký otec.
Před tím v Karlových Varech byl htedaným zpovědníkem hlavně cizinců, Francouzů a Italů, ovládaje dokonale jejich jazyk.
Tělesně znaven, by1 přeložen na lehčí štaci do Dobřichovic. Marné byly domluvy přátel, aby se šetřil. Již za několik měsíců byly patrny krásné výsledky jeho pastorační práce ve škole, na kazatelně a v politickém životě. Hlavní doménou jeho byla škola. Slušné chování dětí i mimo ško'u jest přičísti jemu k zásluze. Vedle toho byl věrným p:!mocníkem ředitele kůru, hrál na varhany, zpíval, sháněl sbor a k vůli němu scházeli se na kruchtě okolní učitelé a pěvci, užívající za letního pobytu svěžího vzduchu lesů dobřicho vických, aby si zazpívali a zahráli. Rád vzpomínal svého mládí, kdy jako nejmladší vokalista na Svaté Hoře zpíval, hrál na varhany, housle a na křídlovku u svého dědečka, tamnějšího ředitele kůru. Býval obdivován poutníky a hojně obdarován perníkem a drobnou mincí. Jako vokalista při křižovnickém kostele v Praze zpíval často sóla i se slavnou aMařenkoua z »Prodané«, sl. Ehrenbergrovou, byl jejím miláčkem a často zastkvěl se od ní v jeho dlani v uznání stříbrný dvacetník. Mezi ostatními vokalisty těšil se zvláštní přízni Mayerově a byl povýšen na jeho sekretáře, jenž měl na starosti noty a vše ostatní. Něco z toho života hudebního zachytil Paukner ve svých črtách v »Cyrilu- ; bohužel, neměl tolik času, aby své vzpomínky a dojmy z té doby scelil a podal obraz tehdejšího působení nejpřednějších pěvců českých na kru htě křižovnické. Z literárnícn jeho studií uvésti sluší: »Kterých předpisů círk. dbáti má ředitel kůru v různých dobách círk. roku (Cyril 1899). — 0 vlastnostech dobrého ředitele kůru (Cyril 1899). — Credo breve (Cyril 1896) — Kterých vydání chorálních jest nyní užívati. — Beethoven a Schiedermayer (Cyril 1904). — Svatohorské Zdrávas (Cyril 1919) a j.
Napsal řadu svěžích písní mariánských a eucharistických k textům Bělohlávkovým a vydal Offertoria u Kotrby. Péro měl znamenité. Řadu let psával do Čecha i odborné články zcela zdarma, v Tachově svou činnosti spisovatelskou zvýšil úroveň domácího listu, který se mu v poslední době za to odvděčil hrubým útokem na jeho osobu. Cyrilisté a čtenáři »Cyrila- znají a vážili si jeho svižně psaných článků, prodchnutých vroucí láskou k církevní hudbě a jejím pěstitelům. Týden před svým skonem pochoval sestru, tragicky skonč.vší ve vinách řeky, zanechává stařičkou matku a pečlivou druhou sestru, jež starala se mu o domácnost a radostně vítala každého z přátel Pauknerových, kteří ho přiš'i navštívit. Předčasně skončil svůj život, piničký práce a strasti, aby s anděly pěl neustále Hossana. Dr. Orel.
IvrLIw
1.1
Rádná valná hromada Ob. Jed. Cyrilské.
konaná v úterý dne 10. června 1919.
Předseda Msgr. Wúnsch zahajuje jednání vřelým proslovem a vítá přítomné. Jednatel oznamuje, že jednotu hradeckou zastupuje prof. V. Hornof, jednotu brněn‑
skou a spolu jednotu hud. stavů řed. A. Hromádka, za Jednotu budějovickou omluvil se
kan. Boček.
Jednání:
1.	Ctena zpráva o minulé valné hromadě.
Jednatel p edčítá svou zprávu o činnosti spolkové od minulé valné hromady a při‑
pojuje k ní zprávu redaktorskou, kterážto se s díky béře na vědomí a schvaluje.
3.	Cte se zpráva pokladní za nepřítomného pokladníka P. Em. Pauknera, jemuž se
po zprávě revisorů s uznáním vřelým uděluje absolutorium.
4.	Probírají se některé menší doplňky stanov rázu spíše formálního a schvalují.
Řed. Hromádka referuje o činnosti diec. Jednoty brněnské. Z diec. budějovické
zpráva sice byla poslána, ale do valné hromady nedošla, z ostatních diec. písen.ných zpráv
nedošlo.
6.	Provedeny volby a to: Za předsedu Msgre A. Wúnsch, za místopředsedy kan. Boček, dr. Hejčl a A. Kolísek, za jednatele kan. V. Múller, za redaktora prozatím — do definitivního rozřešení — kan. V. Múller s redakční radou, za pokladníka P. Em. Paukner,