22	CVRIL číslo 2.

01
o~
vzne - še	ný, — Je - ží	Bo - že	vtě - le - ný!
19.	IN
i	, - ~,	o
2.	Smrtí svou nás jsi vyprostil,	4. Beránku, Kriste nevinný,
krví svou svět jsi vvkoupil,	otevř nám lásky hlubiny,
od hříchu duši očistil.	ty jsi náš poklad jediný.
3.	Na oltář s nebe sstupuješ,	5. Uděl, af tobě vděčni jsme,;
v způsobách svatých bytuješ,	z darů tvých tebe chválíme,
s námi zde stále býti chceš.	v milosti tvé vždy žijeme!
6. Bohu bud věčné chválení,
sláva a díků činění
po věky všechnv af mu zní!

o~ D. O.	lw
Kancionál Franusův.
(Pokračování.)

~ruhý díl kan. Franusova obsahuje dle uvedeného rejstříku více než 160 písní čili kantilen;
z nich celá třetina jest zapsána již v sborníku vyšehradském z poloviny stol. XV. a jen nepatrný počet jich není nikde jinde, než v k. Franusově. Z toho by se dalo souditi, že výtěžek z k. Fr. není příliš veliký, když jeho obsah není skoro ničím jiným, než opisem sborníků starších. Leč nutno uvážiti, že sborník vyšehradský pro stabilisaci melodií jest skoro bez ceny, poněvadž nejistá a místy ledabylá jeho notace nemůže býti směrodatnou pro přepis nápěvů do notace moderní. Mimo to mnohé z písní ve sborníku vyšehradském postrádají nápěvů. Avšak ani podle rukopisů druhé poloviny stol. XV , hlavně latinského kan. Jistebnického (sign. X1I F 14) a universitního rkpu., sign. VI. C 20.1 nelze přesně stanoviti melodie písní. Jest to právě kancionál Franusův, k t e rý p r v n í p o d á v á jasný obraz o znění nápěvů a stanoví přesně i jejich toninu a mensuru. Po něm má jasné zápisv graduál musejní knihovny sign. XIII. A 2 z r. 1512 a chrudimský graduál z r. 1530. Kancionál Franusův, jsa přesně vročen, stanoví hranice písní ze stol. XV., čímž tvoří důležitý mezník mezi stol. XV. a XVI. Také svým bohatým s obsahem písňové literatury doplňuje dosud známé rukopisy, z nichž čerpal Dreves texty pro důležitoci sbírku vC a n t i o n e s b o hem i c a e. • Dreves nemohl v písních označiti, které sloky jest považovati za »v e r s u s« a 1<teré za -, r e p e t i t i o,« poněvadž známé mu rukopisy byly notově tak pochybné ceny, že mu to nemohly ani říci. Teprve podle přesně notovaného k. Frantisova lze podati i jasný obraz t e x t o v é části, správně spojiti verše ve slokv a hlavně nalézti vrepetitio,« což jest pro posouzení básniacé stavby textu velmi důležito. Dreves, vydávaje texty písní, nevycházel bohužel ze stavby melodií pro nedostatky v rukopisech a neznalost mensurální teorie.
0 a u t o r e c h n á p ě v ů a t e x t ů k. Franusův zachovává naprosté mlčení, práv jako i ostatní starší i mladší rukopisy. Výjimku činí r o r á t n í k n i h a strahovská, do-psaná r. 1595 Janem Táborským, sign. D F IV. 3. Obsahuje oficia pro jednotlivé dny v témdni, v nichž do chorální kostry jednotlivých částí vloženy jsou mensurální písně s pod-loženým českým textem. Písně mensurální pocházejí z různých dob a jsou různého původu. Po straně písní připsal písař bud autora jejich nebo udal, podle ktere latinské nebo české světské nebo duchovní písně jest je zpívati. Setkáváme se v těchto glosách se jménem J a n a T á b o r s k é k o, jehož »pěkná, snadná nota« obsažena jest i ve Franusovi při textech latinských (fol. 266° a 300'). Autor písně »Mittitur archangelus,« a r c i b i s k u p ]a n z J e n š t e j n a, byl již dříve znám. Jen tato dvě jména skladatelů písní kan. Fra - nusova jest možno zatím uvésti.