ovNA~	Centrální
Fy	katolická knihovn
,~ ~Iyyd ~o
3IIIIIII'IIII0
0 0
9
2
2I V2III7
5V9III6I3I ~~~)p1tly1?
1 L
=	ČASOPIS
PRO KATOLICKOU HUDBU POSVATNOU V ČESKOSLOVENSKÉM STÁTÉ
ZÁROVEŇ ORGÁN A MAJETEK OBECNÉ JEDNOTY CYRILSKÉ. ZAKLADATEL FERD. LEiiNER. O RED. DR. DOBROSLAV OREL:
Redakce: PRAHA-V. 133., ul. Elišky Krásnohorské 1 1 . A d m i n i s t r a c e: PRAHA-II. 1370, Ferdinandova 6. — Předplatné na rok 10 K.
ROČNÍK XLV.	ÚNOR 1919.	ČÍSLO 2. JAROSLAV ŠAUER
Dojmy z Ruska.
I.
~ak se mi ulevilo, když ocitl jsem se v roce 1915 za haličskou hranicí pod Brody v Rusku!
První, co na s toho dne v Rusku uvítalo, byla píseň. Po silnici proti nám zajatcům jeli kozáci a zpívali pochodové písně, provázené zvláštní hudbou kozácké »muziky« : píšfalami, flétnami, trubkami a neustále vrčícím malým bubínkem. Zpěv byl rázovitý, hudba, doprovod zpěvu ještě rázovitější, bohužel, zpívaným slovům jsme málo rozuměli, Němci a Madaři asi vůbec nic. jen některá jednotlivá slova možno bylo v tom reji zvuků rozeznati.
=Rajda, rebjataR, pokřikovali, projíždějíce mimo nás. =v Rosiju zachotěli? — Nebojte se, hude vám dobře! A co jste zač? Madaři, Němci, Češi?‑
>Ceši, Ceši, — Madaři a Němci jdou za námi,<: odpovídal jsem za všechny, nebof jakž takž jsem se mohl s nimi dohovořiti. (Do Ruska jsem se nřipravoval již několik něsíců! a učil jsem se tajně po rusku).
aA, Češi, dobrý národ, známe vás, máte hezké písně !R
Divil jsem se. Teprve později jsem poznal, že kozáci skutečně věděli o nás nejvíce ze všech Rusů, tehdy, když jsem se s nimi téměř denně stýkal v ruských liniích jako dobrovolník české legie.
Asi za tři neděle jsme dostihli pěšky velké město ruské, staroslavný Kijev, nejstarší z ruských měst. Má velice krásnou polohu na několika kopcích po pravém břehu řeky Dněpru.
Vešli jsme do Kijeva právě v neděli časně dopoledne, když se nad městem rozléhal mohutný, dojímavý zvuk hlaholu zvonů. ívinozí z nás byli již otrháni, bosi, hladovi a hlavně nečistí. Byl listopad, byly citelné mrazu a my zkřehlí jen tak že jsme se vláčeli ulicen•~i Kijeva. Téměř všichni trpce rozčarováni ze svých illusí a nadšení, s jakým jsme šli do Ruska, mnozí zajatci litovali yegyptskýchg hrnců masa v Rakousku, — všichni toužebně čekali na odpočinek. To šli po Kijevě stíny, duchové, a ne rakouští zajatci!
Zbuzovali jsme útrpnost svými zjevy. Mnohé dámy a děti přicházely k nám a dávaly nám peníze, chléb a různé dárky. Zdálo se nám, že to jsou andělíčkové. Stoupaly slzy do očí, když jsme viděli, jak tříleté děvčátko přiběhlo ke starému vousatému zajatci a podávalo mu v levé ruce chléb a v pravé stříbrný půlrubl.
A nad tím vším slavnostně hlaholily z kijevských chrámů zvony.
Předplatné na ..CI RILAI* je zo K ročně.