14	CYRIL čís'o 1.

známek, třeba Liv nebyly něčím zcela novým,.Je nesporno, že poměry, jak se utvářejí, budou určoval i směr reforem v jazyce církeanírr. Nechci se do-týkat těch důvodů, jež nesouvisejí bezprostředně s litera. zpěvem: rr,ys'.ím však, že prostředek, aby se dály obřady česky proto, že by se zachránilo, co se snad ještě zachránit dá, měl by být až z posledních. Těžko říci, zda lidu by dnes napadlo, že jazyk český by mu byl při obřadech bližším. 1 zvyk hrává vell<ou roli. Dle mého úsudku jsou jedině 2 případy možny: bud vše úpině české, nebo zůstat při staré — latině. Byly kdysi hájeny +Cyriiemr zásady, že jazyk český se stále mění a po několika letech že se zdál přehled opět zastaralým. Tento dúvod zdá se mi zcela správným, Zabývám se studiem filologie siovansl<é a bohužel musím dát za pravdu výtce s hora uvedené, že někdy až přemrštěným »šlouráníme v starém jazyce vznikly by v překladech po řase nemalé svízele. Podobné vzpwnínám na článek o návštěvě v Lourdech, kdy pisatel byl nadšen, že i tam siyšel známý jazz ,k -- latinu. A staroslovenský jazyk na Adrii nepůsobil na ntne při obřadech dojmem právě nejhlubším. U nás by tento jazyk zůstal lidu asi cizím a nemělo by asi mnoho smyslu, nahraditi jím latinu. Nedovedu si dnes také dobře představiti (snad je to pouhý předsudek), jak by zněla taková skladba české mše. Liturgický text by musil býti přece přesným překladem latinských slov, a představme si na př. Gloria, onu spoustu krátkých, zakončených vět, což by bylo asi nemalou překážkou nejen při skladbě polytonií, ale i prosté homofonii. Zacházet s českými slovy tal<, jak se děje s lat. textem na př. u Paiestriny a Wittovců, ale i při moderních skladbách, je si lěžko představit i provést. A sotva lépe by tornu bylo asi úryvkovitých graduáliích i oífertoriích. A což ztráta všech těch cenných skla~-Ieb, jež by musily být odstraněny právě jen proto, že jsou latinské? A což chorá(? Máme z musel oprašovat staré graduály husitsl<é a českobratrské? Vžďyt teprvé před pěti léty byla zaváděna nová úprava římského chorálu a kupovány nové knihy a na mnohých kúrech se tak stalo s nemalými obtížemi. Kdo by pomohl kůrům finančně? Jak pořídit nové české skladby, abv se mohlo v nynějším rozsahu pokračovat a nenastal úpadek? =,Co dělat se starým nepotřebným brakem?,< Na menších kurech si nelze téměř ani představiti, jak dt.ouhé doby by bvlo třeba k nacvičení všeho nového »od základu! A pal<: Jsme v republice československé, s jazykem nejednotným. Je nepochybno, že Slováci si nedají vnucovat přece češtinu do 1<ostele a naopak. Pomýšlet na něco podobného bylo by čirým nesmysle.n, bvf se rozdíly dialetické časem i zčásti se-třely. Slováci nezmění svúj vlastní spisovný jazyk. Jalt lze si tedy představit skladby s tímto dvojím jazykem? Cí má si Slovensko podržet latinu? A mimo to: máme ještě území německá, smíšená. Má dojít snad k novým třenicím národnostním v kostele? Jaký jazyk liturgický v takových městech zavést? — Nejbližší doba musí přinést rozhodnutí. Byl bych věru rád, abych se v mnohém klamal, a byl vývojem poměrů přesvědčen o lepším. Mám rta konec jen jediné přání, aby vícehlasý zpěv kostelní utěšeně zkvétal a nenastal úpadek.	PhC. Jan Ně m e č e l<.
Učitelé a učitelky hudby, organisovaní v Hudebně pedagogickém spolku pro Moravu a Slezsko, očekávají od českých rodičů, že budou posílati děti své len do českých hudebních škol a k českým učiteiům a učitelkám hudby. — Komponisty a nakladateie vyzývají k soustavnému vydávání českých studijních sl<ladeb a spisu teoretických. Za školskou sekci prof. Budí!<.
Karel Eman. Macan nar. 1853 v Pardubicích

slavii v prosinci své šedesátiny. Jako žák reálky ztraiil oko, jako absolvent techniky oslepl úpině, poraniv si i oko druhé ostrohranným předmětem. Věnoval se hudbě s takovým zdarem, že věhlasný ředitel Skuherský přijal jej ihned do 2. ročníl<u varhanické školy, kterou absolvoval jal<o jeden z nejlepších žáků. Složil 2 vrše (jedna dávána va votivním chrámu vídeňském rta do-poručení Brahmsovo), trio pro klavír, housle a violoncello, kritikou velmi příznivě přijaté, smyčcový kvartet »Dumku a »Barkarollu~ pro housle s klavírem, orchestrální melodram »Amarus« na slova Vrchlického, 3 sešity ženských sboru,cetné mužské sbory, z nichž 2 provedlo Pěvecké sdružení pražských učiteÍÚ+ s velkým úspěchem (Ghazel »0 Praho!,), ,Beneš HeřmanóvR pro tenor s orchestrem -- a ruzné l:iavírní skladby. Veškerá ostatní bohatá tvorba „\1acanova náleží písni, v níž je jedním z nejlepších našich mistru jak co do techniky 1<omposiční, tak co do hloubky citové. Tiskem vyšlo: 5 a 15 písní u Fr. Urbánka (,Mladá láska), 12 dětských písní u Fr. Urbánka, 15 u Storcha a 18 u Kotrby, kromě po ruznu roztroušených písní jiných. Píseň uMárne se rádi< na slova Sládkova pronikla i do Německa v překladu a reprodukci K. Buriana. V rukopise chová tblacan »Rudé západyR na slova K. Jesenské, písně z posledních let, uchvacující silou výrazu. V mnohém ohledu jsou unikem písňové literatury nejen domácí ale i cizí.
Alois RubliČ, ředitel státní prumyslové školy-a inspektor živnostenských škol pol<račovacích oslavil dne 8. prosince m, r. šedesáté narozeniny. Narodil se v Hořících, reálku studoval v Hradci Král, a Lech niku v Piaze. Za svého učitelského pusobení na české reálce v Praze, na odborné sochařské a kamenické škole v Hořicích a na stát. průmyslové škole v Praze byl činný i jal<o pěvec, hudebník a dirigent. Byl též redaktorem »Lýry< v Hořicích a vydal svého času vedie ruzných odborných článku živnostenských a školských v ,Cyrilu, několik církevních skladeb. Gratulujeme!
Tryzna legionářům. Pod tímto názvem činí prof. Zd. Nejedlý v »Ceské Stráži návrh, »aby jako tryzna legionářem uspořádáno bylo slavnostní, mimo-řádnými prostředl<y vypravené provedení Berliozova Requiem. Toto dílo není totiž Requiem v obyčejném smyslu, nýbrž jest to právě nejmohutnější tryzna hrdinům tohoto světa, ol<ázalá a úchvatná svou monumentalitou a grand iosností. A jen takové dílo jest hodno zníti na pamět padlých legionáře. 7_e jest to dílo francouzské a ne naše, bude jistě vaditi nejméně. Vždyf ve Francii a ve službáclt Francie padlo nejvíce těchto statečných nntžú a Francie byla jim jistě tak drahá, jako jejích vlast A tal< i po té stránce byla by sympatičnost takové tryzny jistě významná, nebof by mohla zníti i za tv, kdož z Francouzu vedle našich legionáře položili život i za nás. Vzpomenu-li pak ještě i toho, že Berlioz vždy byl jakoby strážným duchem české hudby od dob Smetanových, jest snad i jeho umělecká legitimace lt tomuto účelu nesvorná.
„Pěvecké sdružení pražských učitelů” vzniklo na podzim r. 1908. Na veřejnost vystoupilo l~o vážné přípravě po prvé 4. ledna 1910 o koncertě Spolku českých žurnalistů. Hudební kritil,•a uvítala S. jako novot vážnou korporaci uměleckou, jaká Praze dosud chyběla a věštila jí skvělou budoucnost. První samostatný koncert Vy] 18. února 1911. V prosinci téhož roku zajíždí již S. po prvé do ciziny, do Lipska a do Berlína. Na 40 německých časopisu rozepisuje se o těchto koncertech s' uznáním a obdivem. Rok 1912 je rokem vítězným. 0 prvních českých pěveckých závodech v Plzni (při jubilejních slavnostech Hlaholu plzeňského) dosáhlo Sdružení nej-