Ročník XLV. 1919.	9
či - sté,	že tě	ny - ní	skry	- tě	vi - dím, — sil - nou vě - rou

						

					
					
	_	2. Ty, jenž všechny světy řídíš, — přetajemně s námi sídlíš, — Synu Boží, králi slávy, —
vě - řítn.
spásy věčné, chlebe pravý'.
3. Naplň duši světlem ctností, —
	•	_--~	bychom zloby hříchu prosti, —
o	Otce tvého vroucně ctili, —
podle jeho vůle žili.
4. Zůstaň s námi, lezu milý, —
chlebe živý, dárce síly, —
ochraň lid svůj všeho zlého, — uved' v radost Otce svého !
vav
JOSEF KUHN
O činnosti ředitele kůru a hře na varhany
při bohoslužbách.

)v' Í2 několikrát jsem poukázal na to, že není lhostejno, co lid v kostele zpívá, a že právě
dobách našich jest nutné rigorosní řešení otázky pěstění pravé, ryzí písně lidové, která má býti vždy původní a založena na zbožně poetickém, liturgickém a mluvnicky dokonalém textu. Nebof jen těmito vlastnostmi a vážným, důstojným nápěvem vypravená píseň je s to, aby lid při službách božích povznášela a ke zbožné součinnosti roznítila. Zde právě také záleží na řediteli kůru, jakož i na varhaníkovi, aby se ze starého jedno-tvárného pořádku vymanil, nové písně často na pořad dával a s lidem cvičil, aby ho v nové směr,, k doporučení nových cenných písní zasvěcoval a ze své zku"enosti rady a pokyny udílel. Ale též kněží musí se vymaniti ze zastaralé zvyklosti, zvykati směrům novým a dávati jim rozumně průchod, podporovati činnost ředitele kůru ze své stavo~~ské a úřední moci a síly v nových, času přiměřených proudech, a to tak, aby touto oporou posilován, nemusil se uchylovati od pravé cesty. Nebof nedává-li se varhaník a ředitel kúru svádéti od této správné cesty, jež vede k spolehlivé jistotě, docílí časem polcroku a dokonalostí. Jen tenkrát, bude - li d uchovenstvo spolupůsobiti s náležitým po-chopením, dá se očekávati, že snaha o zvelebení a rozšíření pravé lidové písně pevně se zakoření, že lid jednomyslně se k ní bude hlásiti, se vší rázností se věci uchopí a ji za svou přijme. Zdá seml, že příležitost k tomu naskytá se právě nyní, kdy se pracuje na novém, směrodatném, jednotném zpěvníku; nebof dle uveřejněného obsahu písní do něho pojatých dalo by se věcí hnouti ku předu, bude ]i pol<rok v něm dobře pochopen a nebude li se zase jen zpívati to, co jest více ústupkové, nýbrž to, co jest pro návrat k původní lidové písni a pro další její správný vývoj zabezpečeno. A tu jest nejvýše potřebí, a b 5, s e v ě n ovala zvláštní pozornost pěstění písní ze staročeských rorátních zpěvů a jích hojnému používání: n e b o f o n v udávají ten pravý směr pro vytříbení vkusu a v nich možno spatřovati vzor pro