R"k XLV. 1919.	7
Vzlet, ó duše, k výšině.
=O pokrme pocestných.« Steyrův kancionál z r. 1764, str. 389. »Vzlef, ó duše, k výšině.-Kan. svatojanský I, 334.
1	+	+	/	`š +
/	/		/	/	/
	1, Vzlef, ó	du - še, k vý - ši - ně, — kde kol	Bo - ží sva - ty - ně -‑

													
												V	
													
ř	an -	dě	-	lé	se	ko	-	ří, —	chvá - lu	Pá -	nu	vzdá	- va	-	jí,	—	
							i
i	\	\				
[		\	\	\	`°						\		

													
													
			/			i +	;
t		
	sva	sva	tý,	zpí - va - jí, — ú - ctou vě -čnou ho - ří.

?. Kristus k tobě sstupuje, darem se ti věnuje --v této svaté době ; — uvaž, jaká dobrota, — tajemný chléb života --v lásce dává tobě.

3. Jezu, skrytý v svátosti, přispěj nám svou milostí, — uděl s nebe síly, — bychom v tebe věříce, — vůli tvou vždy piníce, --spravedlivě žili.

4. Až nám dojde bojíi čas, - tělo tvé af sílí nás, — Spasiteli milý, -‑
bychom v nebes údělu — s kůrv svatých andělů — věčně tebe ctili.