Ročník XLIV. 1918.	73
~~,~	__	G-	_	n	~ tik- -	y -~- -,6•
Stá - la	Ma- tka	li - tu - jí -	cí	u dře - va	kří - že	pla - čí	-	cí, r,

když na něm pněl Kri - stus Pán. EM. BEZECNÝ
Repetitorium pedagogiky.
XXXVII. Zásady vychovávací. Výchova
buď přirozená.
Zásady vychovávací jsou pravidla, jimiž se řídíme při vychovávání. Nejvyšší zásada vychovávací jest :
Výchova buď přirozená, t. j. vychovatel používaje prostředků vychovávacích, řiď se přirozeným tělesným a duševním rozvojem chovancovým. Zákony tohoto vývoje jsou ob-saženy v pedagogické dietetice čili zdravotnictví a v dušesloví čili psychologii.
Přirozenou jest výchova :
I. když děje se se zřetelem k individualitě chovancově,
2.	kdys stejnoměrně (harmonicky) pěstuje duševní a tělesné jeho schopnosti,
když opírá se o pevné přesvědčení náboženské,
když jest přiměřená vzdělanosti časové,
když jest pravdivá a
jednotná.
Pochybenou jest výchova
1 . p i e t i s t i c k á, kladoucí přílišnou váhu na vroucnost citu zbožného,
2.	estetická, která nemírně zdůrazňuje cit pro krásu,
f i 1 a n t r o p i c k á, která vypěstovat chce výhradně lidskost,
racionalistická, která chce jen náboženství rozumu,
5.	f i 1 o s o f i c k á, která neopírá mravnost o náboženství zjevené, nýbrž o některou filosofickou soustavu,
6.prospěchářská a blahobytnická, když opomíjí pěstovati v chovanci ideály krásna a dobra.
XXXVIII. Výchova bud přiměřena
vzdělanosti časové.
Poměry časové a místní mají přirozeně velký vliv na vývoj chovancův. Ačkoliv tyto poměry stále se mění, zůstávají as po dobu jedné geperace tytéž. Chovance vychovávejme pro společnost, ve které pravděpo‑

Á&1wa
(Pokračování.)

dobně bude působit, aby mohl v ní dosíci přiměřeného postavení.
Povšechný ráz vzdělanosti časové jeví se určitými, převládajícími ideami. sociální, národnostní, náboženskou. Vy-chovatel slučuj obratně požadavky z toho vyplývající!
Výchova n á r o d n o s t n í je velmi důležitá, a národní sebevědomí budiž rázně pěstováno; při tom však nezanedbávejme výchovu s o c i-á l ní a nevštěpujme chovanci nenávist k národům jiným.
Totéž platí o ti chově n á b o ž e n s k é. Chovanec má se státi přesvědčeným zastáncem své víry, nikoliv však odpůrcem osob vyznání jiného.
Dále budiž veden chovanec, aby jednou vydatně působiti mohl na pokroku stále po-kračující kultury. Filosof Kant shrnul tento požadavek následovně: Děti vychovávejme přiměřeně ne přítomnému, nýbrž budoucímu stavu pokolení lidského!
XXXIX. Výchova bud pravdivá a jednotná.
Výchova jest pravdivá, souhlasí-li vnější opatření výchovná s vnitřní jich podstatou a shoduje-li se smýšlení chovancovo s jelio jednáním.
Opakem pravdivosti jest k 1 a m, p ř etvářka a lež.
Dobrý vychovatel vede svým p ř í k l a d e -m chovance nejen ke vnější zákonnosti a s 1 u š n o s t i , nýbrž pečuje též, aby jeho chování bylo obrazem v n i t ř n í h o přesvědč e n í a vystříhá se nepravdy, nejedná nikdy na oko a slova jeho jsou vždy v souhlase s jeho konáním. Poučuje chovance o bezcennosti vnější formy, není-li ve shodě s duchem pravdivosti. — Vychovatel varuj se při výchově přílišné přísnosti. Despotickým jednáním od-pudil by od sebe chovance, který by se pak uchýlil ke lži a přetvářce.
Výchova jest j e d n o t n á, když všechna opatření vychovatelova směřují k cíli výchovy. Vychovatel bud důsledným v uží-