Cyrillo-Jlethodějská knibtiskárna. V. Kotrba v Praze. — Nákladem Obecné Jednoty Cyrillské.

152	CVRILL č. 9., roč. XLIII. 1917.

iniem. V roztomilé hříčce od Volkmanna získal první celista pan Kefurt mistrným přednesem svého sola za-slouženou bouřlivou pochvalu. Ve drzzlrcm řádném koncertě tvořil hlavní číslo programu Regrův klavírní koncert, — recte symfonie s obligátním klavírem. Šknda, že poslední věta skladby jest proti dvěma prvním nepoměrně slabá. Nevděčného partu Klavírního ujala se se vzácným porozuměním klavírní virtuoska paní Růž. Nebušková. Orkestrální doprovod byl příliš rřmotný, tak že klavíru často nebylo slyšet. V ouvertuře k Ifigenii v Aulidě bylo by poněkud rychleší tempo šiřední věty celkovému dojmu podstatně pro-spělo. Ve tr ctím koncertě uslyšeli jsme dvě skvostné náladové skladby francouzských modernistů: P. Du-1<asa předehru k třetímu jednání opery »Modrovous a Ariana« a Debussyho »Faunovo odpoledne«. Moderní hudba francouzská se u nás bohužel příliš málo pěstuje. Několik ukázek v koncertech filharmonických, v hudebních produkcích svazu osvětového, v Národním divadle 2 opery od Charpentiera, to jest přece málo. A přece jaká originální krása jest v těchto jemných, náladových skladbách francouzských impressioni tů! »Potulné písně Mahlerovy čítám k nejkrássnějším vý'vorům na poli písně. Jsou pro zpěváka nadmíru obtížné a vyžaduje jejich slohové provedení prvotřídního pěvce. Pan Forst jest intelligentní zpěvál< vládnoucí pěkným, školeným hlasem, který však na velkou místnost nestačí. Lyrické partie se mu pěkně dařily, , dramatické vzrušené akcenty nám zůstal dlužen. Ct rtj koncert přines] Čajkovského =patetickou« v obvyklém_ u nás spojení s pátou Beethovenovou symfonii. C. symfonie patří vedle druhé symfonie Mahlerovy k nejlepšim výkonům Dra. Zemánka; za to nemohu se spřátelit s jeho podáním Beethovenovy páté. Tal<é tentol<ráte neuplatnil nádhernou gradaci v první větě před nástupem lilaviiího tematu po provedení, adagio nechal odehrát a též grandiosní přechod ze třetí věty do čtvrté se mu nezdařil. Nejlepší ještě bylo fínale.
Solistka pdteIio koncertu byla sl. A. Bartfeldová, žačka prof. Suchého. Její hra, vynikající bezvadnou technil<ou a vřelým procítěním vzbudila bouřlivý potlesk přítomného obecenstva. Jen měla zvolit umělkyně místo koncertu Wieniawského skladbu jinou; že dovede zahrát se zdarem také hlubší, hudebně cennější věci, dokázala již na kenservatoři. Zahájen byl koncert symfonickým obrazem »Cedr a palma« od V. Kalimikova. Skladba, postrádající účinných kontrastův, působí monofonní tísnivostí, prozrazuje však hluboké nadání nešfastného, v mladých letech zemřelého mistra. Rozhodně by se doporučovalo provedení některé z jeho symfonií. Souborné pro-vedení symfonií Dvořákových dospělo k symfnnii z F-dur op. 76. Jsme Dr. Zemánkovi díkem zavázáni, že neomezil se na velká mistrovská díla, nýbrž že nám poskytl přehled celé symfonické tvorby mistrovy. Též chronologické uspořádání děl jest šfastná myšlenka; jest zajímavo pozorovati, jak již v prvních pracích přes veškeré cizí vlivy romantické a novo-romantické probleskuje svérázný genius, až konečně v první mistrovské symfonii z D-dur vyšlehne mohutným plamenem. Provedení bylo nadprůměrně dobré, orkestr hrál se zřejmou chutí.
RÚZNÉ ZPRÁVY
Hudební kursy O. J. C. zahájeny byly za nadprůměrné účasti 10. listopadu v místnostech O. J. C. (Ferdinandova 6). Vyučuje se

chorálu ve středu od 5—6, řízení ve středu od 6-7, pedagogice v pátel{ od 5-6, intonaci dle Battkeovy metody v pátek od 6—7, dějinám v sobotu 2-- 4 a harmonii v sobotu od 5—71/2 li., mimo to jest nutno pro velký počet kandidátů zříditi ještě jedno oddělení harmonie. Dotazy všechny vyřizuje redakce »Cvrilla-.
Z valného shromáždění jednoty ku po-vznesení hudby v Čechách. (23. června 1917.) Při provedené doplřtovací volbě byli c. k. okresní hejtman JUDr. Reinhold hrabě Boos-Waldeck a centrální inspel<tor v, v. Emanuel Chvála, kteří dle sta-nov vystupují, znovu zvoleni; za účetní revisory byli zvcleni_pánové: JUDr. Oswald hrabě Thun-Salm a JUDr. Ceněk Micko. Podle návrhu spolkového výboru byli pánové, I<teří si o domácí umění získali velikých zásluh a dosud umělecky jsou činni a to: 1. c. k. Komorní virtuos František Ondříček za příčinou 60tých narozenin a dlouholeté záslužné činnosti; 2. ředitel sdružení »Wiener Tonl<ůnstler-Orchéster« Oskar Ne-dbal jako bývalý člen zČesk. kvart.« ; 3. Ladisl. Ze-lenka, jako člen >Cesk.l<vart.«; 4. Jiří Herold,_jako člen »Cesk. kvart.«; 5. Josef Suk, jako čl. »Cesk. kvart «; 6. Karel Hoffmann, jako primarius; 7. Hanuš Wihan, jako býv, člen »C. kvart.«, za příčinou časlouž. 251etého působení »C. kvart« zvoleni za čestné členy spolku. Přijetí 1<anovníka Václ. Můllera za činného člena spolku, na němž se výbor spolkový usnesl, bylo se souhlasem vzato ná vědomí. Zastoupením velesl. zem. správní komise král. Cesl<ého ve výboru spolku byl na místo zemř. c. k. místodržit. vicepresidenta, dvor. rady p. Ad. Stitzenbergera pověřen člen této vys. komise p. c. k. místodrž. rada Kamil Lendecke.
Liturgické úkony při pohřbu kněze. Jak málo smyslu je i v Kruzích kleru pro krásy naší liturgie a jak málo uznání pro ty, kdož se snaží o její pozdvižení, charakterisuje dobře poznámka, které pnpřál místa ve svých sloupcích olomúcký »Našinec«, jenž se vždy horlivě hnutí cyrillského ujímá. Dotyčné místo zní: »Pohřeb P. Fr. Sýkory. Zajisté jen nedopatřením opomenuta byla ve zprávě »Našince« zmínka o krásných zpěvech pohřebních, jež ve dnech nejpilnější práce ve správě duchovní s ojedinělou obětavostí s rymařovským sborem nacvičil a zdařile pro-vedl dp. P. Adolf Parma podporován mistrnou hrou na varhany vldp. dra. Jana Martinů, jenž se rovněž se vzácnou ochotou k pohřbu dostavil. Vzorným pro-vedením officia za zemřelé a následujícího pak Requiem od Říhovsl<ého rozvinuta byla netušená krása katol. pohřební liturgie, a zemřelému knězi prokázána takto pocta nejdůstojnější.« První p. zpravodaj obšírně vyjmenoval všechny, kteří se na ceremonii pohřební činně súčastnili, celebranta, assistenty, kazatele atd., ale na ty, kdož již 2 dny před pohřbem se po celé hodiny se zkouškami namáhal, aby při pohřbu kněze nescházelo to, co nejvíce je schopno podobný úkon pozvednouti nad normál všednosti, dokonalý zpěv bohoslužebný, — zapomněl. Inu ovšem — vždyt se jedná jen o muzikanty. Budiž zde poznamenáno, že v Rymařově již v červenci při prvotinách dp. Jana Blaschke učiněn byl první pokus o reformu církevní hudby provedením Doušovy mše »In honorem Sti. Joannis Baptistae, s patřičnými vložkami od Blaschkeho a €sche, částečně z Graduálu Edice vatikánské pod řízením P. A. Parmy. Zpěváci i posluchači byli nadšeni pro nový způsob chrámové hudby.	-át.