Cyrillo-iůethodějská knihtiskárna. V. Kotrba v Praze. — Nákladem Obecné Jednoty Cyrillské.

136	CYRILL č. 8., roč. XLIII. 1917.

K a r e 1 B í 1 ý, ředitel kůru ii sv. Votěcha v Praze mrtev. Válka vrhla svůj stín i na kůry pražské, nebo( nedávno podlehl souchotinám jeho karlínský kolega,

f H	'k	d	h	b` '	dk Sk	] ] d °

upozornil při výstupné zkoušce na sebe svojí orchestrální Suitou. Zabýval se pilně skladbou a řídil v prvých létech své činnosťi také Cyrillskou Jednotu 1<arlínskor. Koncem let devadetátých stal se professorem theorie a hry varhanní při konservatoři, převzav g)o t kap. Vyskočilovitaké vyučování zpěvu choráliímu. Již -r. mládí obíral se pilně hrou na varhany;
době svých studií sestavoval si soupis varhan čekých, v němž vedle disposice a krátkých dějin byly i pěkné obrázky jejich prospektů, které sám, jsa také obratným kreslířem, kreslil. Vynikl na varhanách, — vybudování varhan karlínských věnoval mnoho úsilí a práce — jako improvisator uplatňující přede vším zvukové barvy velikého s:roje. Jako skladatel pokusil se ve všech oborech skladby. Jeho písně byly vydány eiskem. Ostatní zůstalo netištěno. V oboru skladeb na texty církevní vedle motett a skladeb menších na-psal velikou až Shlasou mši D-dur, menší mše prn smíšené hlasy C-, Es-, G-dur. Kniha gradualií a offertorií pro celý rok církevní zůstala rukopisem. V pozdějších letech počal sbírati horlivě skladby starých českých skladatelů a staré hudební nástroje. Archiv tento hudební, čítající do tisíců čísel, sebraný z četných našich kůrů, seřaděn zesnulým a roztříděn pečlivě. Tomu věnoval vše:hen volný čas. Archiv od-kázal městu Karlínu, které jej uloží v museum království českého. Zesnulý počal na jaře churavěti. O prázdninách choroba se zhoršila, až jí dne 14. srpna v poměrně mladém věku 52 let podlehl. Jeho ,?ohřbu, který se konal 17. srpna odpoledne z Uštřední íně hřbitovů Olšanských, zúčastnilo se hojně nejen obecenstva á korporací karlínských, kollegů a žactva z konservatoře, kollegů ze studií, ale i z hudebních kruhů pražských. R. i. P.	-er.
B o h u s I a v L a n t n e r, český houslař, zesnul dne 16. září 1917 v Praze po krátké chorobě ve věku 55 let. Byl 35 let předním výkonným členem, oporou a místostarostou pěveckého Kruhu :Tovačovský" v Praze, členem výboru I. českého hudebního festivalu v roce 1904, mnohá léta členem užšího výboru =Ústřední Jednoty zpěváckých spolků českoslovanskýcha a starostou »Pěvecké župy Středočeské-Dvořákovy.< Súčastnil se jako jeden z vůdců památné výpravy českého pěvectva na slovanský jih, věnoval »Lantnerovu cenu< pro hudební soutěž na 401etou pamět založení DUstřední Jednutyc a v poslední době, již churav, zasedal ve výboru =Smetanovy výstavy«. Bohuslav Lantner byl výrazným zjevem české společnosti.

Vzpomínám, jak důtklivě mne žádal, abych v zájmu samé posvátné hudby pobízel české nakladatelství živým slovem i tiskem k vydání knihy =Gradualia et offertoria totius anni cum proprio<, jejichž potřeba se objevila zvláště po nařízeních Pia X., navracejících bývalou platnost nedělím po zjevení Páně a po sv. Duchu a abych o takové ukázky poprosil též ~Cyrills-. V soukromém životě Bílý red vzpomínal na pozdní chvíle života ztrávené v studiu bohosloví a na tehdejší svoje mladičké kolegy a milé představené, usmívaje se při tom a dokládaje svá slova obdivuhodnou znalostí latiny. Při poslední návštěvě po několika větách o posvátném umění Isem se ho otázal, zda by si ne-přál, abych mu přinesl Pána Ježíše, když již nemůže ani v neděli do kostela. Svolil, aby se tak stalo až druhý den, poněvadž se chtěl dobře připraviti: =Celý můj život, pravil, =byl hudbou ke cti a slávě Boží vvpiněn. Chci, aby toto svaté přijímání bylo poslědním jejím akkordem.<	V. Seifert.
Z ochoty doprovázel by hrou na var-hany chrámový lidový zpěv při mši sv. v neděli a ve svátek neb i při odpoledních službách Božích v Praze, neb v předměstí nepříliš vzdáleném starší úředník-hudebník, býv. absol. varh. školy. Adresu sdělí Obecná Jednota Cyrillská.
BIBLIOGRAFIE.
Denkmáler der Tonkunst in Osterreich. Redaktor prof. Dr. G u i d o A d 1 e r:
Johann Michael Haydn, Messen. Vydal A. M. K 1 a f s k y. XXI11. roč., 45. sv. 15 M. Antonio Draghi, Kirchenwerke. Vydal G. A d 1 e r. XXIII. roč., I. díl, 46 sv. 17 M. Iacobus Gallus, IV. díl, vvdal E. Bezecný.
Studien zur Musikwissenschaft. B e i h e f t e der Denkmáler ,der Tonkunst in Osterreich redakcí G. Adlera:
111. sešit: Klafsky, Dr. A. M., Michael Haydn als Kirchen-Komponist. Fischer, Dr. W., Zur Entwicl<lungsgeschichte des Wiener klassischeit Stils. Cena 2'50 M.
IV. sešit: A d 1 e r, Dr. G., Zur Cieschichte der Wiener McLlkomposition in der 2. Hálfte des 17. Jahrltunderts. R i e t s c h, Dr. H., Der C o r,-c e n t u s von J. J. Fux. G á 1 f Dr. H., Die Sti!-eigentůmlichkeiten des jungen Beethoven. K o-c z i r z, Dr. A., Zur Lebensgeschichte Alexander de Pogliettis. W a 1 d n e r, Dr. Fr., Zu,ei Musilo inventare des 16. und 17. Jahrhwrderts. Cena 5 M.

VAR,MANT
DODÁVÁ VELKOZÁVOD
ANT. čr JOS. rIELZER
HORA KUTNA.
HARMONIA všech soustav.  R o z p o č t y, plány varhan zhotoví se. C e n n í k y na harmonia se zašlou.

pro . orní a te on c oro e za u U. ona K i ne po delší nemoci, v sobotu dne 20. září 1917 o 3. hodině ranní ve věku 67 let. V úterý na to odvezli nám ho z kostela sv. Vojtěcha do rodinné hrobky na Olšanech a ve středu v 8 hodin ráno bylo slouženo za něho rekviem. Tak referuje o této tklivé události úmrtní návěští. Byl od nás příliš záhy povolán tam, 1<de sami andělé zpívají Nejvyššímu trojí ASanctusc a nám za-nechal povzbuzující vzpomínku na to, jak se zde na zemi snažil se svým kůrem přiblížiti se tomuto svému vznešenému ideálu. Ředitel Bílý byl skutečně horlivým pěstitelem reformní hudby chrámové a pol<ud bylo třeba, nahradil nám svého předchůdce, skladatele J:. Foerstra. Zmínil )sem se o jeho životě a činnosti již v 7. čísle tohoto časopisu a připojil jsem též podobenku, prozrazující jeho silnou individualitu. Kdo se s ním setkal v hudebním oboru, pocítil, že pod-léhá bezděky jeho vlivu, ale nelitoval toho, poněvadž věděl, že je řízen člověkem své věci zcela znalým.