46	CYRILL číslo 3.

opět cele umělecká vážnost Foerstrova, jež nehonosí se pouhými technickými cetkami, které dnes se za-lesknou, aby zítra zvetšely. Nejsouf technické problémy Foerstrovv účelem, hudba jest mu mluvou srdce. Odtud i jednotnost celé práce. Jen ze dvou vý: azných základních prvků —motivu jara a jeho l<ollerá,u — motivu touhy, (v první části dominujícího) vyrustá sl<ladba. Jich rozváděním a spájením člení se dílo na čtyři výrazově odišné oddíly (s Adagiem a Allegrettem scherzandem uprostřed), zaokrouhlujíc se tal< v útvar symfonické formě adaequámí. Než i po stránce čistě hudební není skladba tato vypravena nikterak chudě. Zvláště instrumentace září barvami velmi bohatými. Vzácná novinka doznali vřelého přijetí. Vhodným protějšem jí byla druhá symfonie Fibichova Es-dur, která při vší přísnosti stavby, (založena jest vlastně na jednom motivu), a při vší rigoresr.osti thematické práce obsahuje tolik krásné a zdravé hudbN,, že ne-může se minouti účinkem. Nezbytnou vložkou solistickou byla tentokráte S. Ljapunova Rhapsodie pro klavír s pí. Lolou Beranovou-Starkovou‑
Solový klavír zabral též valnou část programu koncertu XVII. Umělecl<á účast oblíbeného hosta Filharmonie, Konráda Ansorge, byla k to:. u zajisté vhodnou pohnutl<ou Umělec představil se nám letos v Lisztově 2. koncertě (A-dur) a v číslech solových (dvou skladbách Novákových, 2 vlastních a v Lisztově tarantelle), zavděčiv se tal< zvláště svým ctitelům svojí osobitou hrou, s jejíž některými zvláštnostmi, zvlástě častými rubaty se však rípině spřáteliti nemůžeme. Čísla klavírní vystřídána byla Brahmsovou třetí svmfonií (F) a orch. úryvl<y ze symf. básně C. Francka „Psyché«. Jednotný ráz měi opět koncert XVIII., na němž pro-vedeny obě řady Slovanských tanců Dvořákových.
K výkonu mimořádnému, po každé stránce vy-pracovanému, vypial se orchestr filharmonický v před-posledním svém Koncertě, (XIX.), jemuž vévodila Sukova symfonie zAsraelx, položená na program místo slíbené symf. básně YZrání,. Pětivětá tato symfonie, jejíž vznik, jali známu, vyvolala ztráta dvou Sukovi blízkých a drahých bytostí — A. Dvořáka a choti Otilie, má základním stavivem 2 motivy — osudu a smrti. Oba jsou hlavně ve větě prvé markantně exponovány a rozváděny. Ve větách 2. a 3. rázu spíše náladového objevují se jiz jen názvuky na tato themata, a to ve větě 3. -- scherzu (,,'hanec smrti<) silně z]<arrikované. Věta čtvrtá jest výrazem vzpomínky na rodinné štěstí, až zase ve větě poslední, v smírné resignaci vyznívajíci, objeví se obě myšlenky v původní, drsné podobě. Orchesir, u jehož pultu zasedli členové Ceského kvartetta (pp. Hoffmann, Herold a Zelenka), podal skladbu pod taktovkou Dra. Zemánl<a jistě k úpiné spokojenosti i autora i četného obecenstva, bouřlivě orchestr i skladatele akl<lamujícího. Doplňkem programu byla Paderewskiho Polská fantasie na puv. themata pro klavír (hrála ji vervně sl Lily Patočková) a Dvořákova často hraná ,. Husitská	Ms.
RL.TZNÉ ZPRÁVY
Druhý pěvecký kurs král. hlav. města Prahy pro učitelstvo byl zahájen v pondělí 19. března 1917 o pul 6. hod. večer v přednáškové síni ve škole u Nejsv. Trojice ve Vladislavově ulici. Přihlásilo se na 150 účastníků a.vyučovatí se bude ve dvou od-děleních.
DvOřákův koncert ve prospěch pražského jezulátka koná se dne 24. března v Rudolfinu. účin-kuje Farní Jednota z Král. Vyšehradu, Ceské kvartetto a Č. Filharmonie. Kanovník Můller provede. sborově s Cyrillskou Jednotou a Ces. Filharmonií

všechny biblické písně Dvořákovy. Bude to první provedení písní biblických toho druhu. Čes. kvartetto zahraje dosud neznámé kvartetto mistrovo z A dur. Ces. Filharmonie provede za řízení dra. Zemátrka serenadu op. 44 Hoffmann a R. Veselý sonatinu G dur.
Uděleni Ceny. Z Cesl<é Akademie se nám sděluje : Porota pro udělení ceny za nejlepší v o j e n-s k o u l i d o v o u píseň, věnované neznámým dárcem, učinila po opětných poradách konečné rozhodnutí. Ze 168 zadaných rukopisů vybrány dva s hesly ~Victoria« a »Rakousko<, i rozdělena cena 500 K na text vypsaná, jejich autorům stejným dílem, Po otevření obáll<y shledán spisovatelem písně první gymnas. profesor Vladimír H o r n o f v Hradci Králové, druhé písně spisovatelem jest Karel D o s t á 1-L u t i n o v, děkan v Prostějově.
Musica sacra při korunovačních slavnostech v Pešti. V korunovačním kostele sv. íVlatěje provedeny řízením kapelníka Eugena Sztojanoviče následující skladby: Vavřinec, Ecce sacordos. Frant. Liszt, Korunovační mše. E. Stojanovič, Ave maris steila. Frant. Erkel, Hymnus. Varhany hrál druhý kapelník Viktor Sugár. 0 proměnlivých částech při mši svaté neděje se v referátu zmínky.
Nová mše ,Missa in honorem Immaculatae Conceptionis” op. 80 od Frant. Neuhofera provedena byla S. pros. 1916 v dómu lineckém. Z časopisu »Der Kirchenchor= se dovídáme, že to byla myšlenka zesnulého biskupa linecl<ého B. Rittmaira, aby při vysvěcení dómu zasvěceného neposkvrněnému Početí P. M. provedena byla nová instrumentální mše, 1<omponovaná Neuhofereni. Sára ndp. biskup radil se v té p-"íčině se skladatelem. Do sldadby měly býti pojaty také proměnlivé části, tak aby to byl jediný, jednolitý celek. Skladatel se dal do práce, avšak zatím nastala válka a vysvěcení dómu bylo na neurčito oddáleno. V prosinci r. 1914 ode-vzdal sl<ladatel biskupovi Rittermairovi hotovou partituru a dostal od něho odpověd. V té stálo také: Zda ji kdy uslyším? Příštího roku? Budu-li ještě biskupem; musí se to státi! jsem nanejvýše štasten, že je dílo hotovo, škoda, že musíme ještě tal< dlouho čekati!« Bohužel se biskup Hittmar provedení díla, jemuž tolik zájmu věnoval, nedočkal. Nal<azil se pří návštěvě zajateckého tábora a zemřel. Dílo Neuhoferovo sleduje myšlenku, které užil tal<é M. Springer při své mši velikonoční. Aby dosáhl jednolitého a tím ovšem působivějšího cellu, 1<omponuje lotiž celý mešní text na svátek připadající i s pohyblivými částmi a spojuje zároveň jednotlivé části případnými mezihrami. Dílo provedené loni na den neposl<vrněného Početí P. M. působilo hlubokým dojmem.
Llsztovo Requiem pro tnužský sbor s průvodem varhan, timpanů a dechových nástrojů pro-vedeno po prvé v Ral<ousl<u dne 10. prosince min. roku ve Vídni mužským zpěváckým spolkem při smuteční slavnosti na patnět zesnulého císaře a krále Františka Josefa I. Zajímavo, že dílo toto, vyznamenávající se neobyčejnou vroucností výrazu, pravdivostí a zbožností, napsal Liszt za svého pobytu v Římě na pamět v Mexiku zahynuvšího císaře Maxmiliana Tím opravuje se na zál<ladě listu kněžny Marie Hohenlohe, dcery známé Lisztovy přítelkyně kněžny Witgensteinovy mylný názor, jakoby byl Liszt dílo své složil na pamět svých zemřelých dvou dítek. Dílo provedeno po prvé v jeně řízením sl<ladatelovým při smuteční slavnosti za padlé studenty ve válce roku 1871. Také při rekviem za zesnulou kněžnu Witgensteinovou provedeno dílo Lisztovo v chrámě Santa Maria del Popolo v Rímě roku 1887.
Opět oUět války. Casopis pro ltudbú církevní, který po 46 let vycházel, »Der Kirchenchor- v Bregenci přestal koncern roku minulého vycházeti a jeho redáktor Dr. V. Widmar,n dómský kapelník' v Eich-