168	CYRILL	XLII

omladlým. Kdo by nechtěl býti v tak snivé květnici zahradníkem, kdo by své Paní s radosti a dětskou prostotou k nohoum nesnesl ze záhonů těch květy nejdražší, nesvil je v kytici barvami všemi planoucí, dechem líbezným vanoucí? Každá zem má své květy, každý národ pěje chvály Mariiny po svém. Leč my vlastního si nevážíme, ba ani poklady písní těch neznáme. Otevř jen, z irnohých, kancionál svatojanských a převědčíš se. O svátcích Matky Boží jsou písně piny úcty, obdivu, v měsíci máji hlaholi zpěvy Prostinké a dětskou oddaností napiněné. Při těch pak různých projevech lásky k nebeské Matce, při růženci, litaniích, původech a poutích, každodenním Anděl Páně, velikonočním Vesel se nebes královno ..., jaká tu bohatost, rozmanitost. Dovedme mládež, provodme lid do milé zahrady Marianské. Co 1<vět — to píšeň. Co píseň — to balsám života. Kéž všichni ty krásy známe, ústa svá hlaholem jejich posvětíme, srdce rozkošemi jejich za-světíme lásce divotvorné, lásce 1< Matce Ježíše Krista, jež se zalíbením hledí, jak děti: zahrádku Její opatrují a zvelebují.
17.	KAŽDODENNÍ.
nyslím na tebe, příteli, jak po celý týden přemýšlíš, co že as v neděli budeme na kůru zpívati ... Ředitel kůru uvažuje o tom z povinnosti, upřímný zpěvák ze zájmu. R_íd bych ti dal několik pokynů, a získal tě tak cele našemu směru. Není to tak těžké. Počátky dobré věci vyvádíme vždy z dobrých a jednolitých základů. A to jsou skladby jednoduché. Chorální mše de Angelis, chorální Credo, Asperges, Pange lingua vzorně provedené, stačí ti na dlouho. Zatím ohlédneš se po skladbách 1—2 hlasých s průvodem varhan. osvojíte si zvolna některý důležitý introit, communio chorálně, volíce však gracluale a offertorium celé, af sborové neb solové. S dovedností a chutí přiučíte se znívati ve smíšeném sboru, nejprve podporováni varhanami a smyčcovým orchestrem, posléze zcela samostatně, oblíbíte si vzorné zpívání zpěvů, pohřebních chorálů, zavedete i nešpory nejprve chorální, potom i v bohatší formě 4hlasé nfalsobordoneu. Tak 1<rol< za brokem, ne za jediný měsíc, ani rok, ale jistě vyrůstati bude tvůj sbor na vzornou, nadšenou pěveckou družinu. Bohu k slávě, lidem k spáse, tobě na čest. Zdař Bůh !
18.	CYRILLSKÁ.
j,al<ou bych měl začíti, abys poznal, to že je cyrillská kadence? Zdaž ne tu, o našich krásných sjezdech. Až se zas svět ztiší, zase s2 sejdeme. Nuž, af ani ty nescházíš. Ty ani nevíš, s jakou srdečností tě přivítáme, naše snažení ti vysvětlíme, příklady doložíme. Co se jen nových otázek vyrojilo. jichž nesmíme příště opominouti a projednati. Chceme buditi zájem, poučovati a raditi, snažíme se naší dobré věci co nejvíce přátel získati. Příklad nejmocněji vábí. Proto o našem sjezdu prakticky, pečlivě vyškolený sbor ukazuje, jak se má zpívati chorá], jak jednoduché, jak těžší, obsáhlejší skladby. Tak seznámíš se, co vhodného je pro lid, pro mládež, pro menší i větší kůr. A v přednáškách nabudeš poučerií theoretického, vysvětlení obřadů, ustanovení, po širokém poli cyrillském se rozhlédneš, abys se cítil doma. Na sjezdech budoucích musíme si však především podali ruce k tiché, ale svorné práci. Je tu časopis, je tu vydání zpěvníku, příruček pro školy a menší 1<ůry, sbírky skladeb, popularisační převody či přepisy chorálu, otázka poutí, myšlenka Cyrillského pěveckého sdružení. Kéž jitřenl<a nových dnů, lepšího věku zjasní temnotu v níž mnohde dřímá hudba posvátná, aby se probrala k světlu a slunci.
19.	CECILSKá.
Do mých not padá stín vzpomínky na mládí ... To proto, že domov tal< daleko, ba daleko ... Vidím svého děda, starouška, věrného milovníka posvátné hudby. Plných padesát let bez únavy, bez jediného svévolného promeškání, na kůru mezi sousedy, ti prvních houslí, hrával v cechu svaté Cecilie. A kdykoliv se přiblížil její slavný den listopadový, bylo v rodině dědečkově jako o Hodu Božím. Však i na kůru sešli se kromobyčejně 1< »zpívané mši svaté a vše každý vynaložil, aby svaté ochránkyni církevní hudby radost způsobil. To byla výchova starých, nadšených učitelů — kantorů. Ó vzpomínky, zdaž s vaší starobylou vůní nevdechuji tu divnou, věrnou, česl<ou lásku k hudbě posvátné? Ano, cyrillský ruch, náš je a český. — Poznal jsem dědečka na sklonku jeho dnů. 0n2-mocněl a přece i na lůžku smrtelném s neutuchajícím zájmem se dotazoval a sledoval, co se děje na kůru. Jakoby tušil, že pravdivé je zaslíbení věrným ctitelům a ochráncůrn posvátné hudby, 1<teré dříve spíše žertem říkával: Učitelové, když zemrou, zrovna před Trůn Boží přijdou, andělé je přivítají: »Vítáme vás, kamarádi!« Cecilie k písním hraje na varhany, ukazuje, že s ní mohou prozpěvovat, chválu Boží rozmnožovat!