182	--- CYRILL	XLI

v přednesu a jasnou výslovností. To jsou přednosti, jež tím více vyniknou, až Jednota samostatně vy-stoupí při svém duchovním ]<oncertu. — Jako jednatel Křesfanské Akademie a O. J. C. nalezl kanovník Můller další své pole neúmorné činnosti. Ad multos annos.
Prof. dr. Quido Adler slavil 1. listopadu 60. narozeniny. Narodil se na Moravě v Ivančicích jako syn lékaře. R. 1874 dokončil gymnasialní studia na akademickém gymnasiu vídeňském, zároveň se věnuje na Itonservatoři studiu hudby jako žák slavného Brucl<nera. R. 1373 byl promován za dol<tora práv a dva roky po té na doktora filosofie (hudebních věd), R. 1881 habilitoval se jako soukromý docent na universitě vídeňské, od r. 1885 až 1893 byl profesorem hudební vědy na universitě pražské a od r. 1898 jest profesorem řádným ve Vídni, spolu ředitelem hudebního semináře, který založil Adler rozvinul již za svého pobytu v Praze positivní organisatorsl<ou činnost. Hudebního semináře sice neměl, ale ve svém bytě věnoval se výchově budoucích adeptův hudební vědy. K žákům jeho patří prof. Hoffmeister, Bezecný, Mikeš a j. Ve Vídni podařilo se mu založiti při universitě hudební institut, který patří vedle berlínského a strassburského k nejlépe vypraveným seminářům. Nejstarší i dnešní literatura hudební i vědecká je v něm skvěle zastoupena. Posluchačům skýtá ve všech řečech kulturních národů všeho, čeho třeba k výzbroji v budoucím jejich po-volání hudebně-vědecl<ém. V Praze teprve letos byl zařízen hud. seminář při universitě německé, při české dosud schází. R, 1884 založil vědecký časopis »Vierteljahrschrift fůr Musikwissenschaft«, v 1<terém uložili nejslavnější hudební učenci důležité poznatky v oboru hudební vědy jako Spitta, Chrysander. — Rediguje DDenkmáler der Tonkunst in Osterr e i c h«, v nichž sám vydal cenná hudební díla starých mistrů a k spolupracovníkům svým čítá nejpřednější znalce staré hudby. Jmenuji jen vydání církevních skladeb z kodexů tridentských, církevní skladby Isaakovy, Jakoba Handla, připravené k tisku Bezecným; chystají se souborná díla i Cechům sympatického mistra G. de Machaulta (prof. Ludwig ze Strass'ourka) a při-jdou též na řadu i české polyfonní skladby stol. XV. a XVI. K »Denkm Ier« od r. 1913 přistoupily »Beihefte«, v nichž vycházejí články vědecl<é. Mimo »Denl<-, máler« řídí i vydání »Corpus Scriptorum de musica«, již obsahují katalogisaci cenných starých spisů iheoretických od století VIII.—XVI. Již tyto dva pod-niky velikého slohu zajišfují Adlerovi mezi organisátory hudební vědy místo nejpřednější. Jako h u-d e b n í v ě d e c jest literárně neustále činným. Nejcennějším jeho dílem jest spis »Richard Wagner« (1904); z dalších uvádím »Der Stil in der Musik«, 1. sv. (19121, »Die Wiederholung und Nachahmung in der Mehrstimmigl<eit«, ,Ein Satz eines unbe-I<annten Beethovenschen Klavierkonzertes, a jiné. V oboru církevní, zvláště mensurální hudby jest v Rakousku znalcem nejlepším, což dlužno zvláště vyzvednouti. Jemu vděčíme, že v »Denkmiler« vy-dává hlavně církevní sl<ladbv mistrů XV. a XVI. věku, a jest jen žádoucno, aby praktičtí pěstitelé sáhli k těmto edicím vědeckým a je uvedli na kruchty a do 1<oncertních síní. Bohužel u nás jest i málo těch, kteří vůbec vědí, že něco podobného bylo vydáno. Jalto p r o f e s o r vede si věcně, v institutu hudeb-ním vidí těžiště výchovy hudebně vědecké, dbá praktického poznání hudební literatury a při rigorosech jí neúprosně žádá. Zařídil kursy pro pěstování mensurální hudby (docent Dr. Fischer), pěstuje systematicky důkladný úood do čtení staré rotace neumové, má v dru. Kočířovi důkladného znalce a interpretátora loutnové tabulatury, neschází posluchačům ani roční kursy v komposici, a každý řádný člen institutu jest povinen

ročně podati před svými kollegy ul<ázky své samostatné vědecké práce. Poněvadž Adler sám jest ve všech oborech a stoletích velice vzdělán, dovede jíti za individualitou posluchačovou a jest mu v každém ohledu upřímným rádcem. Starší hudební theoretiky probírá též s posluchači a pro moderní hudbu má náležité porozumění, jsa sám nejen vědcem, nýbrž i pral<tickým hudebníkem. V obcování jest přímým, ve svých zásadách bez kompromisů, stoje v mnohých věcech na opačném stanovisl<u než Riemann a Wolf. Při tom však ctí zdůvodněné přesvědčení každého a každý je bezpečen, že bude respektován jeho národnostní, světový a náboženský názor, což ovšem podporuje naprostou volnost akademického života universitního a hudebního. Jeho žáky jsou členové různých národností a výkonní, světoví umělci hudební. Požívá světového jména a Rakousko zastupuje na význačných hudebních mezinárodních I<ongressech a podnicich. Pro českou hudbu, zvláště pro Smetanu a Dvořáka, má ve svých přednáškách universitních živý a pravý zájem.	D. 0.
Světový dirigent Artur Nikisch slavil
tento měsíc 60. narozeniny. Narozen 12 října 1855 v Uhrách (Szent Mikloš), studoval konservatoř vídeňskou. Žije v Lipsl<u.
)an Malát, hudební paedagog a skladatel, ze-mřel na Smíchově dne 2. prosince 1915, raněn byv mrtvicí, a pohřben na Malvazinl<ách v neděli dne. 5. prosince. Jan :Malát narodil se 16. června 1843 ve Starém Městě z učitelsl<é rodiny a sám, absolvovav r. 1362 učitelský ústav pražský, stal se tal<é učitelem, nabyv zároveň hudebního vzdělání na varhaniclté škole. Působil na školách v Novém Bydžově, v Hořicích a na Smíchově, kde od r. 1893 byl ředitelem, dívčí školy. Z jeho hudební činnosti budiž připomenuto zvláště jeho práce na poli písně národní. Nialát náleží ve své době jistě k nejš(astnějším upravovatelům písní národních, a jeho veliký =-C e s k ý n á-r o d n í p o k l a d« (sbírka 700 průvodem opatř enýrlr písní národních) dlouho bude konati platné služby. Malát vystihuje doprovodem svým štastné náladu písně národní a zasazuje ji, na rozdíl od dřívějších úprav a doprovodu, do případného roucha hudebního. A co ještě více ceníme, že Malát z pokladu národních písní vytěžil tolil< m~teriále pro účely paedagogické. Jeho hudební školy jsou protkány květy národnich písní, a to snad právě činí je tak oblíbenými, i když nebereme zřetel na jejich přednosti paedagogicl<o-didaktické. A rovněž vděčíme Malátovým úpravám národních písní pro sbor mužský, smíšený a ženský, že opěi se rozezvučela píseň národní ve spolcích zpěváckých. I tyto jeho úpravy se liší výhodně od mnoha podobných. Malát měl vyvinutý smysl pro zvuk a jeho barvy a nikdy neměl právě při úpravě písní národních nouzi o vtipný nápad. Hladká jeho faktura hudební, dobré a zpěvné vedení hlasů byly těmto pracím výbornou podporou. Na tomto poli vykonal Malát veliký kus záslužné práce právě tak jako hudební paedagog. Jeho školy pro klavír, housle a jiné nástroje jsou v té přičině díla zralé úvahy a jasné, cílevědomé práce. Řada samostatných skladeb Malátových obsahuje písqO, zvučné a náladové sbory, skladby klavírní, pro >jar
moniumm, pro orchestr (tance). S církevní hucjbou přišel Malát, pokud do veřejnosti skladby ty přišly, do styku jen příležitostně, hlavně jako učitel zpěvu na středních školách. Odtud jeho dobře znějící sborové skladby na posvátné texty jako »Zpívej, duše, Pánu žalmy«, uO salutaris<, »Ave Maria<, »Salve« atd. Malát se účastnil hradebního ruchu pražského velmi čile, působil v Hudebním odboru Uměl. Be-sedy. Kdo s ním se blíže stýkal, jistě si jej zamiloval pro bodrou, milou jeho povahu. Zajímati snad bude, že Malát svého času by] jedním z nejlepších kor-