116	CYRILL	X L.

V Graduale parvum nalezneme jej na str. 356.
VI. Svátky s e m i d u p l i c i a mají rovněž dvojí intonaci Gloria.
První (č. XII.) ve čtvrtém tónu jest v Kyriale ve mši »Pater cuncta« ze stol. XII.

r
r -r- r
Gló-ri- a

-—r-r	-I-~e r~‑
in ex-cél-sis De - o.

V Kyriale nalezneme ji na str. 360.
Druhá intonace č. XIII. v prvém tónu ze mše »Stelliferi Conditor orbis« ze stol. XII.
Gló - ri - a in ex-cél-sis De - o.
jest v Graduale Parvum na str. 363.
VII.	Infra Octavas quae non sunt de Beata Maria Virgine, nebof pro oktávy mariánské přirozeně budeme užívati intonací de B. M. Virg. (č. IX. a X.), nalézáme k intonaci Gloria č. XIV.
Gló - ri - a in ex-cél-sis De-o.
V Kyriale jest pro tyto dny obsažena mše »lesu Redemptor«, jejíž Gloria v třetím tónu círk. je ze stol. X. Tato mše byla i ve starém Ordinariu missae, avšak pro intonaci Gloria byl tu předepsán svrchu uvedený nápěv, který jest nyní pod č. XI. V Graduale parvum najdeme č. XIV. na str. 367.
VIII.	Poslední intonace in f e s t i s s i m p l i c i b u s č. XV.

~ r i—r—r r r r
Gló-ri - a in ex-cél-sis De-o.
jest ze mše »Dominator Deus«, jejíž Gloria jest ze stol. X.
Vedle těchto intonací, které zařaděny jsou do »mešního řádu« (Ordo missae), jsou v přídavku (Appendix) ještě umístěny tři intonace, které nadepsány jsou ad libitum.
Zařadění jejich vysvětluje se tím, že v úpiném Kyriale vatikánském jsou po Credo přidány ještě Cantus ad libitum, kde jest 11 rozličných Kyrie, tři Gloria, troje Sanctus a dvě Agnus. Těmto Gloria zde zmíněným náležejí intonace ad libitum.
První z nich v osmém tónu, pocházející ze století XI., zní takto:
r -	-r

Gló-ri - a in ex-cél - sis De-o.
Jelikož tyto zpěvy ad libitum do Graduale malého přijaty nejsou, připojujeme přepis jejich v notaci moderní.
V
Gló-ri - a	in ex - cél - - - sis Dé - o.
Druhá z těchto intonací v druhém tónu ze stol. XI.
r -_r r -ram ~- r—r~r-r- ~

Gló- ri- a in ex- cél-sis De - o.