26	CYRILL	X L.

       ~ ČINNOST CYRILLSKÁ

OBECNÁ JEDNOTA CYRILLSKÁ.
Vsdp. probošt Dr. los. Mrštík šedesátníkem. Loňského roku přinesli jsme při nastolení vsdp. Dra. Mrštíka na proboštství poděbradské v Cyrillu jeho podobiznu, dnes vzpomenouti dlužno, že se dočekal ve zdraví a při neúnavné činnosti šedesáti let.
Narodil se 17. dubna 1854 v Sauersacku (okr. Nýdek), gymnasium studoval v Praze a Jindř. Hradci a vysvěcen byl v Budějovicích nakněze 23. července 1876 biskupem Janem Val. Jirsíkem. Kaplanoval v Nové Bystřici a Táboře, stal se farářem v Klášteře, r. 1887 katechetou na Král. Vinohradech, 1892 professorem na gymnasiu hradeckém. Byv promován r. 1890 za doktora bohosloví, přednášel od r. 1892 pastorálku a katechetiku při bisk. theol. ústavě v Hradci Králové. Roku 1901 byl zvolen arciděkanem v Chrudimi a roku loňského jmenován proboštem v Poděbradech.
Z bohaté činnosti jeho vzpomínáme jen jeho ne-únavné činnosti cyrillské.
Již od r. 1872 pracoval horlivě na jejím povznesení a reformě, nejprve jako bohoslovec a prefel<t kůru v semináři, potom ve svých pusobištích v Nov. Bystřici a v Táboře. V Klášteře a na Král. Vino-hradech zařídil farní jednoty cyrillské. Jako zakladatel a předseda královéhradecké diecesní jednoty cyrillské od r. 1894 pořádal řadu přednášek na vikariátních 1<onferencích duchovenstva, a na cyrillských sjezdech, t. zv. cyr llských exerciích, jichž za hojné účasti z blízka i z dáli uspořádal již 26 jedno- až čtyřdenních. Jeho podnětem konala se řada velikých duchovních koncertů v Hradci Králové, k nimž rov-něž přicházeli účastníci z daleka. K jeho popudu zřízeny byly na mnohých místech farní cyrillské jed-notu ku povznesení a reformě církevní hudby.
V poslední době vstoupil vsdp. p. probošt Dr. Mrštík v čelo redakční rady »Cyrilla« a jeho zápal pro reformu hudby chrámové neutuchá.
K šedesátce vřelé přání vyslovuje nejen Obecná Jednota Cyrillská, nýbrž i redakce >,Cyrilla,, a hojné zástupy všech cyrillistů, přejíce, aby vsdp. probošt ve zdraví a svěžesti ducha dočkal se dalších desítek! Ad permultos annos !
SChola austriaCa svolává přípravné shromáždění vd. duchovenstva, rakouských ředitelů kůru, a varhaníků, na které se nejprv nezávazným způsobem má raditi o otázce: »Jaké prostředky lze nalézti pomocí organisace a zákonodárství, aby se nynější neudržitelné poměry ředitelů kůrů a varhaníku zlepšily' Schůze konati se bude dne 11. května 1914 ve Vídni v Konzerthausu (sál Strauss-Ja unerúv) Vídeň, III. okres, Lothringerstrasse 20.
Ob. Jednota Cyrillská bude zastoupena úředně. Kdo by se snad chtěl zúčastniti za O. J. C. po případě Jednoty diecesní, nechf to laskavě oznámí co nejdříve na adressu jednatele Ob. J. C.

D. J. C. V ČESKÝCH BUDĚJOVICÍCH.
K. BOČEK.
Z L §Ova. Reverendissime ! Chtěl jsem původně napsati Vám článek do našeho časopisu, který by jednal o potřebách venkovských a maloměstských kůrů. Nezbývá mi však na to času a proto jen tímto

krátkým dopisem beze vší přípravy zběžně vše na-črtám. Čekal isem, že se této věci chopí snad ruce ředitelů kuru starších a když se dosud tak nestalo, odhodlal jsem se 1< tomu sám. Na venkově záleží nejvíce na zpěvu lidovém. Nemáme dosud jednotného, všeobecného mešního zpěvníčku. Na každé osadě se zpívá jinal< a přijde-li na osadu nový ředitel-varhaník, tu jest mu vždy mnoho s tím činiti, než obeznámí se s melodiemi lidu. Byl sice před několika desetiletími vydán kancionál Sv.-J. Ten ale je příliš objemný. Péčí Jednoty Cyrillské měl býti vydán zpěvník pro celé Cechy jednotný. Mohla to býti práce snad celé komise hudebních autorit. V něm měly by býti: úpiné roráty staročeské Lehnerovy, pak české nešpory )pro vesničky) a jednohlasá latinská mše i reouiem pro lid. Pohyblivé části (graduále, offert. a j.) by zpíval sám ředitel (varhaník). Zpívalo by se pal< všude stejně a nebylo by nikdy kol]ise mezi nově ustanoveným varhaníkem a lidem. Další potřeba by byla, aby ředitel měl přístup do škol, kde by zpěv chrámový cvičiti mohl. Ač je cvičení kostelních písní osnovami předepsáno, přece se na mnohých školách písně ty necvičí. Než v tom zjednána bude náprava, dobře je vyžádati si dovoÍení, aby v prázdných hodinách mohlo se prázdné třídy po-užiti ku zpěvu. iŽádost k místní neb okresní školní radě.) Správce školy pal< se zdvořile požádá, byrozhlásil po třídách, kdo chtěl by se zdarma zpěvu učiti. Přihlásí pak se jistě žáků dostatek. S takovým materiálem dá se dělati mnoho. Chce-li zavésti se nová cenná píseň, lid obyčejně se staví proti, ale umějí-li to děti, vžije se píseň lehce. Sám jsem se letos přesvědčil na staročeských rorátech. Jest to celkem asi 30 různých písní (něl<teré dosti nezpěvné) ; naučil jsem je děti zcela hravě za měsíc (celkem 8 hod., 2 ho_i. týdně) a lid se je učil v neděli vždy po požehnání a jsou ted zpívány s hutí a radostí. napřesrok míním s dětmi cvičiti chorál. Aby porozumění pro církevní hudbu se šířilo, doporučuji ředitelům kůrů pořádati nedělní chrámové koncerty. 1 kde te malý chrámový sbor jde to, když se projeví snaha dobrá a zná-li trochu jen odbornou literaturu. Lepší akusticky jistě v celém místě není místnosti koncertní, nežli je chrám Páně. Také toto je ze zkušenosti. Dělám každým rokem 2—3 koncerty duchovní a kostel vždy jakoby namačkal. Tím ředitel velice za-jisté získává na vážnosti mezi lidem a kde'učí hudbě, dostane hojně žáků. Pak se má také ředitel kůru starati i o světskou lidovou píseň. Při světských koncertech pokud možno nejvíce písní národních zpívati. A když se jde někam v neděli na procházku, sebrati s sebou společnost, která písně národní zpívá, jíti do vesničky a tam je zpívati a po případě rozmnožené výtis]<y rozdávat]. Každým rokem třeba vy-dati pro ředitele kůrů kapesní kalendáře. V nich u každého dne poznámka, co důležitého při bohoslužbě. Několik článku pak o nejnovějších vynálezech při varhanách, jmenovati literaturu nejnověiší (dobrou) a papír notový i čistý pro poznámky. Při matiční škole hudební v Budějovicích nechf se zřídí varhanické oddělení. Do oddělení toho af jsou při-jímáni varhaníci, kteří vzdělati se chtějí pro kůry vesnické. Af absolvují nejméně 1 rok, aby aspoň to, co nejnutněji třeba pro venkov, se každý naučil. Několikanedělním kursem nemožno se vzdělati tolik ; a kdyby tak se to mínilo prováděti, nepřispělo by to nijak k nápravě, ještě k horším koncům by se došlo. Kde na vesnici je řídícím kúru učitel, jistě je kůr