214	CYRILL	XXXIX.

byla při slavnosti zastoupena svým místopředsedou msgr. Wůnschem, jednatelem msgr. dr. Nrubíkem a redaktorem »Cyrilla«. Těšíme se na almanach, který f. -J. vydá, aby se pochlubila v něm svou třicítiletou činností.
Dva významné dny. Dne 2. prosince 1913
bylo tomu 25 let, co zemřel dr. Fr. Witt, zakladatel časopisu : »Musica sacra, a » Fliegende Blátter«, tvůrce mohutného spolku »Der Allgemeine Cácilienverein«, otec reformy církevního zpěvu nejen a před-ní skladatel y Německu, ale v celém křestanském světě; dle jeho vzoru povstávali nadšení mužové i v jiných zemích křesfanských a šli ve š;epějích Wittových, jenž byl jedním z důvěrných přátel L i s-z t o v ý c h a tím již obdržel pečet svého umění. Dne 2. prosince odhalena byla Wittova deska ve školní budově ve W a l d e r b a c h u, kde se 9. února 1834 narodil. Zemřel 2. prosince 1888 v Landshutu. — Druhým významným dnem byl 22. listopad 1913, kdy hudební svět vzpomněl, jak před desíti lety papež Pius X. na den sv. Cecilie vydal významné BM o t u P r o p r i o«, jenž jest nyní základem naší hudební reformy.
BIBLIOGRAFIE
Cesta k věčné spáse, sbírka modliteb a
duchovních písní pro diecesi brněnskou, kterou po-řídil k vyzvání nejd. bisk. konsistoře dr. K a r e l E i c h 1 e r, bývalý professor círk. dějin a kanonického práva na bohosloveckém ústavě v Brně, konsístorní rada, za spolupůsobení hlavních spolupracovníků, Jakuba Pavelky a Františka Musila. Svazek II., obsahující část III.: Prostředky, kterými získati nám možno užitky vykoupení. V Brně 1913. Tento obsáhlý svazek o 996 stranách líčí zpěvem i modlitbami Kristův úřad učitelský, kněžský a královský. Obsahuje také pobožnosti dle nařízení brněnského ord: listu a konstituce I. synody diecese brněnské. -- Veliká tato práce vyžaduje i podrobné kritiky, kterou si ponecháváme, až vyjde ještě svazek III., ve kterém autor slibuje podati vypracované české nešpory dle žalmových vzorců edice vatikánské. Chorály edice vatikánské, uvedené v moderní notaci ve svazku Il. nutí však již nyní k úvaze a některým upozorněním, jež nutno bude respektovati ve svazku II[. V transkripci not chorálních do moderní nutno se říditi přesnými pravidly, jež zvláště jsou patrny z přepisú r h y t m i s o v a n ý c h vydání do mod. notace. Poněvadž moderní notace »Ite missa est« na str. 590, 592, 294 jest proti těmto pravidlům, bylo by bývalo nutno ji ani neuváděti; uvedl mnohého v omyl a je zcela zbytečná a to tím více, když vedle těchto chybných transkripcí se uvádějí hned na protější stránce transkripce správné. Výklad o přednesu chorálo ed. vat. (str. 591) nutno v ten smysl korrigovati, že první nota v ligaturách nemá význam akcentů, nýbrž iktu a tedy se nesesiluje. Je-li před quilismatem podatus nebo clivis, pak první nota podatu i clivis se musí uvéstí v moderní notaci jako nota čtvrfová. Na str. 596 nutno důsledně »Requiescant in pace, přepsat do not osminových vyjma poslední notu. V litaniích nutno jinak podložiti dle nynějších pravidel jednotlivé invokace pod konečné fráse notových vzorců. Všechny nepřízvučné slabiky klesají v posledním slovu na spodní malou tercii. Vítáme průvod při těchto litaniích a při vzorcích k nešporám, ale důsledně bychom to si přáli i jinde. Totéž platí i o transkripci žalmových vzorců. Neodpovídá rhytmu a délce zpívaných slabik. (Viz Kimle, Choralschule.) České nešpory jsou 1 i d o v o u p o b o 2 n o s t í, nikoliv litur‑

gickou; proto bych bohaté ABenedictus« zaměnil za pouhý recitativ na témž tónu se zakončením spodní malé tercie. Též bude třeba v III. svazku náležitou pozornost věnovati podkládání slabik. Těmito doplňky nepodceňuji velikého a záslužného díla. D. O.
J. V. Vacek, Sonata pro varhany, op. 32,
Kutná Hora, »Ceská Hudba«. První věta z široka proudícího larga v g moll, procházejíc allegrem moderatem a jemným menomosso ocitá se v g dur, aby opět mohutným g moll skončila. Věta druhá v E dur vyniká náladovostí, fuga g moll ve třetí větě ukazuje na školeného kontrapunktika a znatele Bacha. Celá skladba, zachycujíc úmyslně starší formu varhanní skladby, jeví veskrze ušlechtilost a jasnost v podání originelních myšlenek.
Pěvecké sdružení Cyrillské založiti jest
výbornou myšlenkou horlivého cyrillisty diecesse královéhradecké. Mělo by úkolem propagovati přednesem staré i nové literatury církevní ruch cyrillský i na těch místech, kde pro nedostatek domácích sil by sjezd byl nemožný.
G o 11 e r: Die wechselnden Messgesánge
fůr die Adventsonntage fůr gemischten Chor von J. G. Albrechtsberger, Pietro Bonamico, Joh. Seb. Fux und J. Stadlmayer (příl. k »Musica divina< k číslu prosincovém). Obsahuje pro III. neděli pětihlasý introit, graduale, čtyřhlasé offertorium a communio; pro IV. ned. všechny proměnlivé části čtyřhlasně.
Jindřich Jindřich, Vzpomínky tiché letí k nám. Smíš. sbor smuteční na slova J. Peška. V. Kotrba, 1913, part. 50 h, hlasy po 10 h. Sbor ten komponovaný a přednesený při pohřbu Vrchlického, vyniká při své jednoduchosti a průzračnosti v koncepci jemnou lyrikou a náladovostí. Bol srdce nad smrtí velikého Čecha stišen přáním klidu velikému trpiteli. A takový vpravdě křestanský duch vane sborem Jindřichovým, piným vzpomínek na mistra, jenž svým dílem mezi námi dále žije.
7. C a i n e r, Missa „Hodie Christus natus est”
byla dána přílohou k č. 9. čas. »Cyrill«. Velmi často docházely dotazy a objednávky na tuto mši, která svého času vyšla s průvodem varhan v »Cyrillu«. Poněvadž O. J. C. nedisponuje starým materiálem notovým této mše, vydala ji znovu a to s prúvodem orchestru ve dvojí formě. Motivy k této velmi snadné a krásné mešní skladbě čerpal autor z vánočuích písní, hlavně použil k ní písně »Narodil se Kristus Pán« a »Vítej milý )esu Kriste«. Instrumentální průvod pořídil dle původní staré partitury mistrovy jeho syn, dr. Cainer. Skladbou touto dána příležitost kůrům českým, aby daly výraz úcty a vděku nemocné-mu autoru a poskytly věřícím možnost poslechnouti mši pastorální, ale cennou a dýšící vánoční náladou bez odporného a triviálního dudlování. Pro zpěváky bude pravou pochoutkou. Tempa se nesmí v rychlosti upřílišifi dle výslovného přání mistrova. Nástupy nástrojů vepsány jsou do varhanního partu. Doufá O. J. C., že hlavně venkov jí nahradí bezcenné odrhovačky a slátaniny z českých koled, jimiž při půlnoční kantátě a při velké mši sv. na Boží hod namnoze snižuje se veliká památka Naroze,í Páně a českými písničkami porušuje se hlavní princip liturgický, dle něhož při zpívané mši sv. lze dávati jen l a t i n s k é mešní skladby. Nejsme proti koledám, ale musíme akcentovati znovu a znovu pravidlo, že možno je zpívati při pobožnostech mimoliturgických, na př. po požehnání, ano i při tiché mši sv., pokud textem jsou vhodny k oslavě nejsv. Svátosti a v melodii nesnižují se k triviálnosti. Mše Cainerova má v tom ohledu při-spěti k očistě. Hlasy zpěvné (po 20 h) i orchestrální má na skladě administrace.