XXXIX.	CYRILL	205

Umění pro lid neznamená podávati umění na nejnižší úrovni vkusu stojící. Hudba pro lid nesmí býti špatnou, slabou. Nelze žádati, aby se umění snižovalo. — Proto naprosto zvrácenou je zásada, z lenosti spíše plynoucí než z přesvědčení, že pro venkovský kostel jest všechno dávno dobré, a že lid tomu nerozumí, co se na kruchtě provádí. Naopak je třeba, abychom se povznášeli k umění z prachu všedního života. Hudba pro lid musí býti přístupnou. Ano, ale přístupnost neznamená nízkost, primitivnost. —
]isto jest, že na venkově již skoro umění hudebního není. Venkovanu zůstává jediné příroda — nejbohatší a nejkrásnější sice, ale přece vniterně vše lidské nevyčerpávající, zvláště proto, že venkovan přírodu chápe nejvíce s praktického stanoviska.
Umění na venkově skoro vůbec vymizelo, a tím i veškerá poesie. Z hudby byly to hlavně lidové písně, lidová hudba nástrojová: dudy, housle, klarinet, na Chodsku charakteristická to »selská muzika« se svými znamenitými variacemi na lidové písně, kteréž skoro zcela vymizely právě tak, jako ornamenty lidové. Máme lidové písně ve sbírkách, ale sbírky stávají se již museem; lid netvoří dále ve svém duchu. Je až úzko z toho, co ovládlo lid z hudby. Náhradou za krásné lidové písně dostal lid odrhovačky, za poetickou lidovou hudbu — tahací harmoniku a protivné, rozladěné flašinety. A není lépe ani ve městech.
Je tudíž nutno, by kruhy' které vážně smýšlejí se všemi životními projevy, si toto uvědomily a cestu k zlepšení podnikaly.
Nové směry hud. výchovy chtějí tedy probouzetihudebnísmysly, vésti k porozumění hudbě, tříbiti cit a vkus, t. J. naučiti výrazové schopnosti hudby. (Dr. M. Battke.)
Nejlépe se chápe ovšem hudba, jíž objasnění skýtá zároveň slovo (báseň) — jako je to při zpěvu. Zde text vysvětluje hudbu, zde možno vychovávati a cvičiti cit pro hudební výraz.
Proto je většinou zpěv srozumitelnější než nástrojová hudba a tudíž má býti zpěv východiskem a základem všeho hudebního vychování.
Kdo se chce učiti nástrojové hře, měl by se dříve nebo současně učiti zpěvu, jímž se při správném vedení vycvičí sluch a tříbí smysl pro přednes.
Jednostranné cepování mechanického přehrávání kusů na nástrojích mělo by úpině ustoupiti všeobecnému vyučování hudbě (třeba několika žáků současně).
Často vzbuzuje se pak odpor k hudbě nebo se otupuje smysl a přechází jen k po-vrchnímu.
Hudební výchova nemá býti jednostranná. Má-li býti všeobecným vzdělavacím prostředkem, je třeba všeobecného hudebního vzdělání.
Pak počne teprve vyučování k l a v í r u . Klavír je universální nástroj. Wagner praví: »Klavír má pro rozvoj moderní, mnohohlasé hudby největší význam.«
Na žádném jiném nástroji nelze myšlenky moderní hudby jasněji vyznačiti, jako na složitém mechanismu klavíru. A je také proto hlavním nástrojem, že největší mistři napsali pro tento nástroj nejkrásnější věci. Pro tyto výhody měl by se zpěvák, i ten, kdo se učí na některý jiný nástroj (housle atd.), vedle toho seznámiti se základem hry klavírní, tak jako na konservatoři je klavír jakožto vedlejší nástroj zaveden pro všecky žáky.
U hudby nástrojové je třeba ještě předběžných, čistě hudebních znalostí, chceme-li jistě pochopiti, co skladatel ve svém díle uložil.
Nejjednodušší k porozumění jsou lidové písně a všecka nástrojová hudba, jež se vyvinula z potřeb dřívější doby, z tanců a pochodů.
Je to hudba, jíž i prostý člověk rozumí, a jež přece tak hluboko procítěna je, že ještě dnes zcela bezprostředně působí. Také sem patří na př. Dvořákovy »Slovanské tance«, Griegovy »Norské tance« a j., jež chytnou každého elementární silou. Pak přistupují skladby menší formy (na př. Griega, Čajkovského, Fibicha a j.).
Nesnadnější k chápání jsou citově bohaté dojmy hudebních děl symfonického stylu. Bez přípravy může tu laik jen zcela všeobecné dojmy vnímati. (Též komorní hudba.)
Příprava záleží v tom, že si themata, z nichž jednotlivé věty symfonie jsou stavěny, v jich základní podobě v pamět vtiskneme a že si ujasníme náladu, t. j. citový charakter každé z těchto vět. (Dr. Góhler.)
Dnes jsou mnohá uvedení (rozbory) v nejznámější díla velikého stylu. Mimo to při dobrých koncertních podnicích vždy více se zavádí posluchači dáti do ruky nejen list se jmény provozovaných děl, nýbrž i programní knížku s nutnými předpravnými výklady. Nutno pak ovšem, aby návštěvník před koncertem knihu si opatřil, připravil se i orientoval