198	CYRILL	XXXIX.

„UMĚNÍ - UMĚNÍ HUDEBNI. - HUDEBNI KULTURA.11
JINDŘ. JINDŘICH. PŘEDNESENO 18. PROSINCE 1910 V DOMAŽLICÍCH.
(ODBOR OSVET. SVAZU.) (OBSAH ČÁSTEČNĚ ZKRÁCEN.i
»Je na drtcY duší lidských skryta hudh(i,
jej zvoní tam a hovoří a zpíoá
()ar. Vrchlický, Hudba v duši<.)
»7inot bez práce je zločin, práce bez umění znířeckosL~~
(John Ruskin.)
,,Oméní miluje sen.,, (7. B. Foerster.)
I .
f
rancouzský spisovatel a esthetik Anatole France na banketu »Přátel umění« promluvil o hesle »Umění všem : »Jediné umění dává životu cenu -- tudíž umění pro všecky znamená život hodnotný a hodný prožívání. Umění musí zde býti pro všecky, poněvadž vychází ode všech, všichni je vytvářejí. Všechna umění jsou jediným zdrojem veškeré radosti, výkvětem všech ctností, jediným oprávněním existence, které jsem mohl vypátrat. Ač se říkává, že umění je přepych,— nutno doložiti : přepych jistě nejušlechtilejší, jediný na světě vskutku ušlechtilý.«
Esthetik Hostinský klade ve svém spise : „Umění a společnost« otázku : »Zasluhuje umění, by se mu vedle přírody a dějin, vedle tělesného zdraví, hmotného blahobytu a společenského zřízení věnovala stejná pozornost a vykazovalo rovnocenné místo?«
Dále píše: Jsou lidé, kteří pokládají umění za zbytečnost a to za zbytečnost celkem dosti nákladnou, tedy za luxus, jenž naléhavějším zájmům ustoupiti musí. Dejme tomu jen na oka-mžik — že umění je skutečně luxus. Bude tím rozhodnuto již v jeho neprospěch ? Vždyf i předměty luxu mívají význam hospodářský. I umění má svůj v ý z n a m h o s p o d á ř s k ý.
Nejnižší úkol, jenž se přisuzuje umění, je jeho zábavnost.
Leč ani zábava není zbytečnou zahálkou, nýbrž potřeba naší organisace tělesné i duševní, jest nezbytný dopiněk práce a patří tudíž k požadavkům i tříd pracujících. Po námahách povolání osvěžuje se člověk klidem, spánkem, jednak činností jinou, která zaměstnává ty stránky ústrojí tělesného i duševního, které prací zemdleny nebyly.
Ten, kdo ve svém povolání se duševně namáhá, zotavuje se třeba opět duševním zaměstnáním, ale na zcela jiném poli: čte, nebo zabývá se hudbou neb jiným uměním. Říká se tomu: »přijíti na jiné myšlenky«.
K nejušlechtilejším zábavám patří požitek uměleckého díla, po případě i ochotnická činnost umělecká.
A nalézáme-li v uměleckém díle třeba i ohlasy toho, co ve skutečnosti nás tísní, pak doplňují naši zkušenost, potvrzují nebo opravují naše názory, ukazují záhady s jiného, snad vyššího stanoviska, podávají nám důkazy, že netrpíme sami, nýbrž i také jiní a ti dokonce mnohem více než my — a tak i tím nepřímo se připravuje duševní rovnováha, klid nazírání.
Ale umění činí více: Otevírá nám v dílech svých celý nový svět, nevyčerpatelně bohatý, v němž místo nalezly nejhlubší myšlenky, nejušlechtilejší city a snahy, jež lidstvo kdy mělo. Do umění vkládají národuvé to, co jim nejmilejšího : i d e á 1 y n á b o ž e nské, m ravní, společenské a zachovávajíje tak vší budoucnosti.
»Počátkem umění je očistit naši zemi a náš lid učiniti krásným.« (Ruskin.)
Umění lépe než co jiného udržuje naše styky s minulostí a s jinými národy; těchto styků třeba k jednotě a pokroku vzdělanosti.
Umění sbližuje, sbratřuje národy.
Umění není dílem jednoho národa a věku, nýbrž vznikalo, rostlo a stále pokračuje společnou tisíciletou prací národů; je proto přirozeno, že již myšlenkovým obsahem svým přispívá k tomu, by cokoliv cenného, ušlechtilého se vyskytlo v životě lidí, bylo zachováno věkům příštím. »Život bez práce je zločin, práce bez umění zvířeckost.n Ruskin.)
Umění přináší dále zisk svou formou. Srovnejme primitivní umění pokusů dětských a kmenů nevzdělaných s tím, co vyvrcholeno v umění známe dnes! Pokrok je všestranný : umění dnes je složitější, bohatší, hlubší.
Jak působí umění na mravnost? V této otázce rozcházejí se názory esthetů a filosofů. Jedno však je nesporno: »Pravé veliké umění a umělecké dílo je samo v sobě vždy mravné.« (Hostinský.)