XXXIX.	CYRILL	185

přednesla překrásným zbarvením hlasovým paní Illona Du.rigová. Německé »Gesellschaftslieder- Pavla Hofhaimera (1459—1537), J i n d ř i c h a F i n k a t 1527 a I s a a k a (1450 až 1517) slohově podal Habelův pěvecký sbor »Dreizehnlinden«.
Koncert ukončen byl ouverturou a sborem z prologu ke hře Cestiově >Pomo doro«.
Vrcholným bodem z druhé části byl Monnův koncert, který vydal v Denkmáler . dr. Fischer a který by mohla dávati i naše Filharmonie. Škoda jen, že Casals, aby uplatnil svou nevystihlou techniku, vložil do koncertu své dvě kadence, jež stylově do první polo-viny XVIII. věku rozhodně nepatřily. Za to dobře se uplatnil zde cemballo jako součást orchestru. Nástroj o třech klaviaturách zněl velmi dobře, někde snad až příliš sytě. Při arii Proserpiny k průvodu orchestrálnímu přibyly i varhany.
Ve čtvrtek 20. listopadu provedena byla ve dvorní kapli M. Haydna »Missa solemnis in honorem sancti Francisci« pro orchestr, soli a sbor. Když se o půl dvanácté měnila stráž u oltáře, dozpívali právě »Gloria«. Credo trvalo 17 minut, Agnus bylo také bez konce. O půl jedné bylo po pontifikálce. Mše je výhradně psána pro orchestr a pro solové hlasy, piné koloratury. Sbor je vedlejší věcí. Při rámusu orchestru bylo velmi těžko pro-niknouti početně slabému sboru, jehož soprán a alt je obsazen chlapci. Jest úžasno, jakou techniku hlasovou mají tito chlapci; mohou závoditi s nejlepšími koloraturními pěvkyněmi. Než soprán-solista již byl skoro v době mutace hlasové a musil se namáhati, aby jeho falset nezanikl v piném orchestru. Mše dělá dojem naprosto proticírkevní; jest ukázkou, jaká církevní hudba býti nemá a přímou demonstrací proti Motu proprio Pia X. Jest vším jiným, než kostelní hudbou. Není ovšem sporu, že je hudebně cennou, ale její arie jsou vhodny k textu erotickému, pompesní orchestr k slavnostní nějaké hře v divadle; laškující »Agnus« a úvodní cellové solo před »Et incarnatus est« přímo v kostele uráží. Přívrženci instrumentální hudby v kostele nemohli voliti lepší zbraně proti sobě než právě tuto mši, v níž dr. Klafsky musil úpině text přepracovati, proti originálu jinak podložiti a dopiniti, aby mši vůbec učinil schopnou provedení kostelního. Pěvecké i orchestrální těleso drželo se ovšem ve dvorní kapli znamenitě, jsouc při provedení Haydnově ve svém živlu. Místo chorálu edice vatikánské podal sbor ubohou recitaci introitu z Communia. Graduale »Veritas mea« od Fuxe a offertorium »Ego sum panis« (šestihlasé od Handla) neuspokojilo. Zvláště matným byl přednes offertoria. Jest vidno, že orchestrální věci dvornímu sboru svědčí rozhodně lépe než věci á capella. Responsoria byla prapodivná. Již by mohla býti odstraněna.
Slavnosti »Denkmáler« účastnili se hudební vědci světového jména, kruhy dvorní, arcibiskup, ministr kultu, mnoho domácích a cizích zvaných hostí Prof, Adler viděl ocenění svých prací a vděk mnohých.	D. O.
		
ROBERT FÚHRER. JEHO ŽIVOT	A DÍLO. — NAPSAL I3 0 H U S L A V	
K 0 L 0 W R A T. (DOKONČENí.)		
Šest písní	před kázáním	op.	149.	pro	Čís. 4.	
soprán, alt, bas, 2 housle	a varhany oblig.,	Allegro.	
tenor, flétnu, 2 klarinety, 2 trubky ad lib. (K.)_~_,_-~—,
Cís. 1._•-t—=	--t==~
-t_	_~~	
		
Allegro.	Geist der	Lie - be,	Geist der Wahr-heit
Čís.	5.	
Freu-et euch	in Gott,	freu-et	euch in Gott	Allegro maestoso.	

Cís. 2.
Allegro ?uaesioso.
O e - wig Wcrt, o gStt -lích We - sen, Cís. 3.
Allegro vivo.
Auf - er -stan ~- den	Dei - ne

Komm hei - li - ger Geist, komm heil' Cís. 6.
AZIeg retto.
Komm heil'-ger Geist, ein TrS-ster ge - nannt