P i

P
ž B

XXXIX.	CYRILL	183

Dýchací ústroje.
H hrtan, T trubice, f' plíce, L žebra, B bránice.
hnutých stavů duševních. Dýcháme nosem aneb ústy (nasální — orální dýchání). Cvičíme oba způsoby: na začátku fráse neb mezi dvěma větami používáme nasálního, uprostřed fráse orálního vdechování. Kvalita tónu zůstává při vydechování orálními kostálním tatáž. Někteří učitelé zpěvu dávají přednost vdechování nasálnímu, protože prý pod-poruje klidné tvoření tónu a vzduch přichází již oteplen do plic.
3. Hlas vzniklý v hrtanu jest — jak po-kusy na anatomických preparátech dokázáno — slabý, bezbarvý a nabývá síly a barvy teprve dutinami resonančními. Jsou to dutiny hrudníku a dutiny lebeční. K těmto patří dutina ústní, nosní, nosohltanová, čelní a dutina kosti klínové.
Dle toho rozlišujeme tóny hrudní (rejstřík hrudní) a tóny hlavové (rejstřík hlavový). Několik tónů nalézajících se na hranicích

těchto rejstříků lze udati rejstříkem hrudním i hlavovým (tóny amfoterní). Vedle těchto rejstříků rozeznáváme od dob Garciových rejstřík střední, založený na spojení resonance hrudní i hlavové. Krása a lesk tónu jest podmíněna správnou resonancí. Tato pak závisí na správném vedení vzduchového prou du při výdechu. Velikou důležitost v tomto směru má příklopek (epiglottis) a oblouk patrohltanový. Příklopek jest při zpěvu poněkud nadzdvižen a reflektuje vzduchové viny na stěnu hltanu ; od ní odrážejí se v dutinu ústní a resonanční dutiny hlavy. Uhel, který při tónu příklopek tvoří, podmiňuje směr, kterým vzduchový proud jest veden. Oblouk patrohltanový uzavírá zadní stranu dutiny ústní. Při tvoření tónů zvedá se více (i, y) neb méně (a, e, o).
Hlas vzniká — podobně jako u sirény — přerývaným průtokem vzduchu hlasivkou. Hlasivka střídavě uzavírá a otevírá se prou - du vzduchovému; následkem toho povstává řada zhuštění a zředění vzduchu -- vzdušný kmit — jejž ucho naše pojímá jako zvuk.
Výška zvuku jest podmíněna délkou hlasivek, jich napětím a silou výdechu. Tón jest tím vyšší, čím kratší a napiatější jsou hlasivky a čím silnější jest výdech. Proto na př. při »messa di voce« nutno přesně regulovat netoliko tlak vzduchu, nýbrž také na-pětí vazů hlasových.
Rozlišujeme tři druhy »nasazení« tónu: tvrdé, dyšné, měkké.
a)	Při tvrdém nasazení jest hlasivka hlasovými pásky pevně uzavřena; vzduch nárazem na ně hlasivku otevře, tón počíná výbuchem.
Při dyšném nasazení tónu uzavře se hlasivka teprve když expirace již započala. Tím vzniká více méně znatelné =h«, předcházející vlastní tón.
c)	Při měkkém nasazení začíná tón měkce, pInOU zvučností.	(Příště dále.)

DENKM~LER DER TONKUNST IN ~STERREICH.
red dvaceti lety založena byla společnost, jež si vytkla úkolem vydávati hudební památky starších mistrů, jejichž působnost spadá do oblasti Rakouska
Letos tato společnost oslavila ve Vídni schůzí, koncertem a pontifikální mší sv. ve dvorní kapli své dvacítiletí a svou činnost.
Redaktor hudebních publikací a duše spolku univ. prof. dr. Guido Adler nastínil ve slavnostní schůzi před čelným posluchačstvem historický vývoj společnosti, jejího začátku, prací přípravných, jichž mezi mnohými se účastnil také prof. Bezecný; dále rozvinul prof. Adler publikační činnost Jednoty. Nás zvláště zajímají skladby církevní v »Denkmáler« vydané. Z vokálních jsou to mše a motetta Joh. Jos. Fuxa (vydal Habert), Isaakův »Choralis Constantinus« (vydal Bezecný), Jakuba Handla (Gallus) znamenité »Opus musicum«,