162	CYRILL	XXXIX.

To by nevyžadovalo větší námahy pro učitele, než jaké je zapotřebí, když dle osudného a nekatolického, ač bohužel velmi rozšířeného obyčeje učí děti zpívati přj mši sv,*) anglické písně. Právě toto je příčinou všech obtíží.
Největší horlivost a všechna práce i schopných mužů, ke kterým Váš dopisovatel po-ukazuje, nebudou míti na laiky všeobecně žádného účinku, nezačne-li se pracovati v tom ohledu systematicky v našich školách.«
K tomuto dopisu netřeba poznámek. Každý, kdo si upřímně přeje, aby posvátná liturgie byla tím, čím býti má, ochotně přjsvědčí, že nebude žádoucí nápravy, pokud se ne-začne s vyučováním liturgickému zpěvu třebas jjž v prvních třídách obecných škol.
Tu a tam dějí se v Anglii pokusy učiniti gregoriánský zpěv populárním a uvésti Motu proprio sv. Otce v život v piném jeho smyslu. Tak mi nedávno vypravoval očitý svědek, že v katolickém kostele v městě Stoke-on-Trent školní děti a lid zpívají v neděli s knězem latinský kompletář. Jsou také malé a chudé kostely, ve kterých lid se účastni latinských nešpor. Ostatně si stěžuje v uvedeném čísle anglického »Universu« pan James Britten na špatné zachovávání církevního ustanovení o církevní hudbě v některých čelných kostelích v Londýně. Píše: >Dopisovatel, který v »Universu« sděluje, že Haydnova mše C byla nedávno provedena v kostele Karmelitánů, Beethovenova mše C v kostele Oraforiánů a Dvořákova mše D v kostele Jesuitů ve »Farm Street«, a že ani jedna z těchto mší není v seznamu schválené kostelní hudby, *) prokázal dobrou službu tím, že vytknul, jak i v diecesi, ve které kathedrála dává dobrý příklad, se nedbá ani motu propria ani diecesního seznamu schválené kostelní hudby.«
Seznam schválené kostelní hudby pro arcidiecesi westminsterskou (»List of approved Church Music«) byl vydán již r. 1907 a lze ho dostati u firmy Burns & Oates, 28, Orchard Street W. London; stojí dva a půl šilingu. Do seznamu byly pojaty skladby, které komise k tomu zvolená uznala za vhodné. Zásadně vynechány všechny, jichž výtisk nebyl předložen nakladatelem. 0 německé hudbě se vyjadřuje předmluva takto : Veliká část německé »ceciliánské« hudby byla pojata do seznamu, a vzhledem k této hudbě jakožtu celku prohlašuje komise, že se zdržuje jakéhokoliv úsudku o jejich ceně a toliko svědčí, že neporušuje liturgické zákony církve.
Jinak mohou býti ředitelé kůru ujištěni, že skladby od Ebnera, Filkeho, Gollera, Kaima, Nikela a Reineckeho jsou uznány za dobré, kdežto Stehle a Stein napsali něco dobré hudby, a Piel pro velmi malé sbory. Některé skladby od Benze, Hallera a Mitterera jsou dobré, a díla od Griibera, Haberta, Witta a Zangla jsou psána, ne-li velice originelně tedy aspoň po hudebnicku (»in a musicianly manner«).
Obsah seznamu je rozvržen na jedenáct oddílů: I, oddíl udává liturgické knihy, chorální mše vydaná zvlášf, chorální mše upravená pro jednohlas anebo více hlasů s varhanami, polyfonní mše od mistrů XVI. a XVII. století, mše od moderních skladatelů, příležitostnou mešní hudbu (Incidental Mass Music«), hudbu pro zádušní služby boží: II. oddíl obsahuje jednotlivé části nešporů jakož i skladby s úpinými nešpory; v III. oddílu zaznamenány jsou skladby pro kompletář; ve IV. pro požehnání; V. oddíl udává skladby pro příležitostnou bohoslužbu (Vánoce, Hromnice, velikonoce, svatodušní svátky, Boží Tělo); VI. pro Svatý týden; VII. pro Te Deum; VIII. obsahuje sekvence; IX. offertoria a motety; X. uvádí některé skladby pro uvítání biskupa; XI. různou literaturu hudební. Zde jsou také uvedeni nakladatelé katolické hudby církevní.
Z českých skladatelů není v seznamu ani jeden.
Jelikož byly pojaty do seznamu pouze ony skladby, které byly nakladatelem předlo-ženy, lze souditi, že se pro českou hudbu dělá v cizině celkem málo reklamy. Erdington, Anglie.

Dopisovatel míní snad zpívanou mši sv. Miní-li však i tichou, pak je tuze rigorosní. (Pozn. překl.)
**) V čísle »Universu" ze dne 19. září p. Britten jaksi odvolává, že by Haydnova a Beethovenove mše nebyla v žádném seznamu schválené církevní hudby; avšak v uvedeném seznamu de facto není za-stoupen ani Haydn, ani Beethoven, ani Dvořák.
O