138	CYRILL	XXXIX.

0 zpěvu l i t u r g i c k é m praví, že je nejcennější a se nejvíce líbí; žáci, kteří se mu naučili, i později, kdy není již více povinnosti kostelní, přicházejí na kůr zpívati. Žádá také, aby z dotací na pomůcky zakupovány byly knihy a hudebniny k tomu potřebné.
O zpěvu l i d o v é m zdůrazňuje, aby žáci všichni, i ti, kteří obyčejně při vícehla - sém zpěvu zpívají střední nebo nízké hlasy, naučeni byli nápěvu církevních prsní, nebof jen tak vyhneme s2 výmluvám, že prý ten neb onen »neumí píseň«. Potřebno jest ale také, aby všichni žáci měli své zpěvníky bez výjimky.
O zpěvu k o n c e r t n í m praví, že, ač nepatří přesně pod pojem zpěvu cyrillského, je potřebí jej také pěstovati, nebot není tak brzo předmětu, který by tolik působil na vzdělání ducha, jako právě zpěv. A že v tom ohledu jsou veřejné produkce žactva zvláště výchovny, je s dostatek známo.
Na konec své přednášky provedl professor Orel s přítomnými (studenty starobrněnského kláštera fundatisty) a zpěváky sbormistra Koblížka pokus, jak je zpěvu cvičiti. Po krátkém, ale intensivním cvičení zapěli chovanci vzorně »Sanctus« z Harantovy mše a Wittovq offertorium.
Odpoledne o 5• hod. byla pak pro účastníky sjezdu pobožnost v kostele sv. Michala. Před ní zpívala Cyrillská jednota z Rajhradu (školáci a odrostlí) řízením učitele Viléma Petrů, sbormistra a ředitele kůru klášterního v Rajhradě, troje »Sanctus« ze mší: Si. Cyrilli et Methodii od Říhovského, S. Luciae od Witta a Si. Friderici od Nešvery, pak graduale »Benedicta« od Witta a offertorium »Ascendit« od Schallera. Při požehnání zapěla táž Jednota 8hlasé »Pange lingua« od Mitterera. Provedení všech těchto skladeb ukazuje, k jaké dokonalosti přivádí cyrillskou ideu nadšení, schopnost a píle také n a v e n k o v ě.
Večer pak byl na počest účastníků sjezdu v sále Raiffeisenek koncert, při němž zpívala farní Jednota Cyrillská ze Slavkova pod taktovkou řed. Šerého cenné ukázky sborově (Janáček, Šerý, Malát); sl.. . . absolv. praž. konserv. zahrála Smetanovy klavírní koncerty a dr. Kolísek elektrisoval slovenskými písněmi, které sám si doprovázel na cymbál. Málo kde jest slyšeti pěvecké těleso tak výborného hlasového materiálu, jakým vládne sbor Šerého. Tu je patrna stará dobrá škola, která v prvé řadě pěstí tón, krásu a přirozenou zručnost hlasovou. Řed. Šerý za své mnoholeté působnosti vycvičil několik generací ve Slavkově, jež v obecné škole dává dětem základ k přirozenému a zdravému vývoji hlasových orgánů; ty pak stávají se v dospělém věku členy Cyriilské jednoty a pod pečlivým dozorem starého praktika vynikají opravdu velikým rozpětím i zvučností hlasovou.
Tím obdivuhodnější jsou výsledky ředitele Šerého, čím větší se mu o udržení sboru kupí obtíže. Venkov, polní, řemeslná práce, fluktuace mladé chasy, to vše mu značně ztěžuje jeho vytrvalou, letitou práci; než neustává, celou osadu naučil zpívat a nejlepší se skupil kolem sebe v Jednotě.
Ve čtvrtek čekalo Pás největší překvapení. Ze den před tím prof. Hromádka zpíval se sborem b o h os l o v e c k ý m dokonale Musila. nikoho nepřekvapilo. Věděli jsme, že bohoslovci brněnští jsou řádně vyškoleni, honosí se zvučnými, pružnými hlasy a že zpívají pod taktovkou svého docenta rádi a obětavě. Obětavost tuto dokumentovali při četných, mimo řádných zkouškách, které s nimi konal prof. Hromádka v době nejintensivnější přípravy na přísné zkoušky k závěru školního roku. Při této příležitosti nutno vzdáti i dík rektorátu semináře i professorskému sboru institutu theologického v Brně, že umožnil svým svolením přípravné zkoušky a účast bohoslovců při cyrillském sjezdu. Jen litovali bohoslovci, že pro zkoušky své nemohli se účastniti přednášek cyrillských. Jestliže mladý k l e r u s má takové nadšení pro myšlenku cyrillskou, pak netřeba se báti o existenci nové Jednoty cyrillské v diecesi brněnské.
Než vrafine se k produkci čtvrteční. Při ní zpívali malí hoši soprán a alt a sotva zmutovavší studenti tvořili mužský sbor. Není jich mnoho, viděli jsme jich hrstku státi na podiu, když s nimi prof. Orel včera předváděl při své přednášce některé věci. Jsou to fundatisté, které má zcela na péči starobrněnský klášter augustiniánský. Poskytuje jim útulné místnosti k obývání a pečuje vzorně o jejich výborné žaludky. Studují na státním gymnasiu a mají povinnost obstarati při kantátách chrámový zpěv. K ř í ž k o v s k ý to byl, který zbudoval tuto instituci; jí velel jako sbormistr, než odešel do Olomouce; jeho nástupcem byl nynější řed. varh. škol a skladatel L e o š J a n á č e k, po němž těžký úkol tento převzal a nyní vede řed. K o b 1 i ž e k. Pracuje v duchu a tradici sv,.7ch předchudcu. Hošíci intonují nejkrkolomnější intervally s naprostou jistotou a mají absolutní sluch. Co student, to samo-statná jednotka ve sboru. Každý spoléhá sám na sebe. Celkem tuším že jich při sopránu a altu asi patnáct. Ale jaký zvuk, jaká síla, scelenost u nich! Sopráni jako slavíčkové lehce