XX XIX.	CYRILL	135

s prův. od dóm. kapelníka Karla Douši. Sbor opět osvědčil svoji pohotovost ,a zdatnost. Z pro-měnlivých částí offertorium bylo rukopisné 7hlasé »Veritas mea« od V. Říhovského, Pange lingua od B. Kociána. Ostatní chorálně. Po mši sv. zahrál řed. A. Ledvina z Kutné Hory dvě věty effektní 5. sonáty Guillmantovy pro varhany (c-moll) a osvědčil přednosti své hry, jistotu v ovládání stroje, porozumění pro přednes skladby, jakož i smysl pro barvitost hlasů. Poté provedeno ještě Kyrie, Gloria a Agnus z krásné mše Griesbachrovy ke cti sv. Václava (op. 132). Při schůzích, které toho dne se konaly, předsedali ředitel Alois Vymetal z Písku a řed. Kar. Hůlka z Kněževsi. Z přednášek budiž uvedena řeč dr. A. Kolíska na thema -Více zpěvu« ve škole, v životě, více zpěvu, méně křiku, jíž provázel nadšený propagátor slovenské písně také praktickými ukázkami. Red. J. Winter z Kolína čerpal z praxe a řekl tak mnohou, třeba trpkou pravdu ve své řeči »Jak lze docíliti dobrou návštěvu zkoušek«. Cvičení chorálu dovršily theoretické přednášky. 0 polednách pak prohlédli si na radnici účastníci nález, učiněný při restauraci děkanskěho kostela, v němž se spatřují ostatky vojevůdce Jana Žižky z Trocnova, při čemž se jim dostalo ochotného výkladu.
Odpoledne ukončen zdařilý sjezd Mariánskými nešporami a při požehnání nejsv. Svátosti zapěl sbor chrámový vzletné Steckerovo »Te Deum« pro 6hlasý sbor smíš. s průvodem varhan. (Obé z edice »Cyrill«.) Promluvou probošta dr. J. Mrštíka sjezd ukončen.
Těšíme se, že sjezd se vydařil a že jístě získal nové přátele myšlence cyrillské a důstojnému, liturgicky správnému zpěvu církevnímu, pro který ona horlí. Na sjezdu provedena zároveň řada skladeb, vydaných v Edici »Cyrilla«, čímž zároveň prokázáno, jaký význam přísluší časopisu našemu v oboru hudby církevní u nás v Čechách a jaké jsou jeho cíle.
Všichni, kdo se o zdar sjezdu, kdo se o povznesení cyrillské myšlenky u nás, kdo se o časopis náš přičinili a přičiňují, mohou býti s výsledkem spokojeni.	er.
 NĚKOLIK DOJMŮ Z BRNĚNSKÉHO SJEZDU. o. N.
»Dobrá Uée se pOdClřilct.« (Prodaná nevěsta.)
V
 úterý odpoledne 15. července jel jsem v poněkud nervosní náladě do Brna na první diecesní cyrillský sjezd. Se strany pořadatelstva mohli jsme s dobrým svědomím říci »všechno jest hotovo, je hotovo, je hotovo«. Co jsme mohli za poměrně krátkou dobu při-praviti, jsme učinili; avšak každý uzná, že sjezd s tak promyšleným programem, »to se nedá provést za jedinký den«, ba jen s napětím celé energie sotva za měsíc, a my jsme měli k přípravě čas jen o 4 dny delší jak doba měsíce — vždyf 12. června ustavila se officielně diecesní jednota cyrillská a ihned se usnesla pořádati 16. a 17. července první diecesní cyrillský sjezd. — Nebál jsem se, že by niveau sjezdu nebylo na vrcholném bodu po stránce umělecké. Jméno vrchního režiséra professora Hromádky bylo mi dostatečnou zárukou. »Že bude dobrý, pochopíte, vždyf za něho ručím sám,« mohl mi říci, ale ve své skromnosti neřekl pan ředitel kůru na brněnském dómě.
Avšak moje obavy se točily kolem něčeho jiného. »Přijde na to, jaký je ženich« a kolik jich přijde. Nevěsta — diecesní Jednota cyrillská, byla zde, čekala.
Kolik se jich bude o ni ucházeti a upřímně zajímati?
Než již při první zahajovací schůzi ve středu o 8. hod. ráno zmizely všechny do-jemné myšlenky a kdyby se mě byl již tehdy někdo otázal »no, co říkáš, matko?« byl bych odpověděl »já jsem spokojen«!
Ano, byl jsem spokojen, velice mile překvapen, elektrisován. I dávno zamlklé struny mé duše se rozezvučely, a v nich ozvala se jako píseň piná svěží jasné nálady slova našeho největšího pěvce Vrchlického »Nech v jaro doufat mne zas«.
A tato píseň rostla každou přednáškou a projevem nadšení účastníků v hymnus veliké pevné linie, strhující elementární svou silou a slavnostní náladou k takovému nadšení pro myšlenku cyrillskou, že těžko pouhým pérem zachytiti jeho intesitu a vnitřní žár.
Byl to veliký svátek myšlenky cyrillské, její velikonoční alleluja, jež se dojmem ne-smazatelným vrylo v mysl účastníkův.
Ano, jsme úpině spokojeni s bilancí úspěchů sjezdových, který vyrostl v událost prvořadnou v našem kulturním životě a dokumentoval vysokou uměleckou úroveň jak přednášejících tak i posluchačů. Vždyf podařilo se nám na 300 účastníkův z řad kněžstva, učitelstva a varhaníků z povolání po dva dny a večery udržeti v zajetí myšlenky cyrillské.