110	CYRILL	XXXIX.

surní začaly koncem května. Účastníkům kursu chorálního bylo uloženo vypracovati : 1 o dějinách sekvence; 2. rozbor introitu »Gaudete« ; 3. graduale Božího hrobu velikonočního. Ostatní závěrečné zkoušky byly 10., 11., 12. a 13. června. Zahrnovaly v sobě hru na klavír a varhany, gregoriánský chorál(theorii a zpěv), nauku o harmonii a kontrapunktu, doprovázení chorálu, liturgiku a církevní latinu. Tak měli všichni účastníci kursu hojně příležitosti, své vědomosti a své umění dopiniti, prohloubiti a shrnouti jakož i podati zevrubný a spolehlivý důkaz svého prospěchu. K obvyklým až dosud předmětům byla letos v tomto kursu ponejprv přibrána týdně hodina pro církevní latinu. Při tomto vyučování přihlížíme k tomu, aby vyhověno bylo přání Jeho Svatosti Pia X., že lid má horlivě býti veden k tomu, aby se s porozuměním účastnil liturgického zpěvu chorálního. Výsledek vyučování byl, že účastníci dovedli překládati Graduale Vaticanum, vyjma nejtěžší texty. Počátek zimního semestru ustanoven na 15. října. Přijímací zkoušky se konají 14, října. Bližší informace podá: Die Direktion der kirchenmusikalischen Jahreskurse. Erzabtei St. Martin, Beuron.
" Edice ,Gloria". Zajímavý podnik reklamní uvedla v život firma Karel J. Barvitius, velkosklad klavíru, pian, harmonií, salonních varhan a phonol v Praze-1. v Martinské ulici č. 2. Upině zdarma rozesílá svým příznivcům periodicky vydávané hudebniny. Skladby jsou vesměs cenné, úprava vkusná, lipský tisk na tuhém papíře. Dosud vyšlá čísla ob-sahují: č. 1. W. A. Mozart, Fantasie d-moll; č. 2. J. Offenbach, Velká směs z Hoffmannových povídek,
è. 3.	P. J. Čajkovský, Velká směs z opery Eugen Oněgin;
è. 4.	B. Chopin, Minutový valčík. Každému číslu při-pojeno stručné pojednání o autoru, jeho životě a významu. Náklad na tento podnik jest jistě značný a žádoucno jest, aby se udržel, nebo( tak šířila by se zdarma dobrá cenná hudba klavírní, místo různých salonních kousků a alb.
BIBLIOGRAFIE
Musica divina, Monatschrift fiir Kirchenmusik, číslo 1. ročníku I. právě vyšla péčí volného uměleckého sdružení „Schola austriaca« za hlavního vedení opata emauzského Albana Schachleitera v Praze. Casopis vedou professoři c. k. círk. hudební školy v Klosterneuburku, kde je též redakce, zodpovědným redaktorem je spisovatel josef V. »von Woss«, nakladatelem Universal-Edition A. G. ve Vídni. Číslo 1. obsahuje: »Unsere Kirchenmusikalischen Ideale« (opat Schachleiter). »Das hohe Pfingstfest« (Dr. Andreas Weissenbáck). Introitus »Spiritus Domini« (Max Springer). »Zur Geschichte der Wiener Kirchenmusik« (Dr. Richard von Kralik). Was uns not tut.« (Mich. Horn. »Zur Parsifalfrage (Max Morold). Příloha: Cást Fuxovy mše C-dur.
J a c o b H a n d 1 ()acobus Gallus), Opus musiCum (IV. díl) vyšlo jako XX. ročník sbírky »Denkmáler der Tonkunst in Oesterreich 1913. (199 stran vel. kvart. fol.). Zpracoval část hudební prof. Emil B e z e c n ý a textovou Dr. Josef M a n t u a n i, ředitel knihovny v Lublani. Sbírka tato obsahuje třetí knihu veledíla Handlova, zvanou »Opus musicum« v níž jsou církevní zpěvy pro dobu církevního roku od III. neděle svatodušní až do soboty před I. ne-dělí adventní, čili konec t. z. propria de Tempore. Zvláštní péči věnoval Gallus význačným svátkům z tohoto období, nejsv. Trojici, Božímu Tělu a Posvěcení chrámu. Gallus dedikuje tuto knihu r. 1587 se

nátorům a občanům měst v Č e c h á c h, na M o r a v ě a ve S 1 e z s k u, kteří pěstují hudbu nejen soukromě ve svých příbytcích, ale slavně i ve chrámech.
Obsahuje 57 latinských motett, náladově přiléhají-cích k jednotlivým slavnostem círk. roku. S dnešními k a t o l i c kým i mešními texty se ovšem nekryjí ; nejsou[ ani částkami stálými ani nepatří mezi nynější proměnlivé díly mše sv. Humanismus XVI. a XVI. stol. zachoval latinu i při bohoslužbě v kostele, ale místo přesně liturgických textú dodal své básnické plody. Gallus patří k oněm, kteří tvořili v duchu školy benátské, stavěl motetta z několika samostatných sborů, jež se vzájemně doplňovaly. Tak povstává motetto až 16hlasé pro 4 sbory smíšené (Sedecim vocum), mnoho osmihlasých, šesti, pětihlasých, ovšem též čtyřhlasých.
Ohromnou práci vykonal prof. Bezecný, že z mensurálního notopisu převedl tolik hudby Handlovy do notopisu nynějšího (se starými klíči), provedl revisi starého tisku a po stránce umělecké skladby Handlovy ocenil. Protože nikdo tak nevnil<I do hloubky a krásy skladeb, jako jejich vydavatel, slyšme, co sám o nich praví:
Těžiště díla H. spočívá i tentokráte jako v předchozích jeho dílech (Denkmáler, ročník XV., díl I.) ve skladbě vícehlasé. Zvláště jest třeba vyzvednouti čís. 1. (Duo Seraphim clamaverunt pro 6 hl.', čís. 2. (Gloria tibi Trinitas 6h1.) a čís. 27.—31. pro 8 hl. Perlou veškerého zpěvu sborového z nich jest č. 29. »Planxit David« se smělými harmoniemi, v nichž zrcadlí se nálada velkolepého textu. Veliký zájem budí i číslo 56.: Domine Deus 16h1., v němž každý ze 4 sborů odpovídá jednotlivým stupňům oltářním (pueri, iuvenes, viri, senes) a každý sbor jest samo-statnou jednotkou. Též v ostatních skladbách jeví se Handl dokonalým mistrem. Úžasné jest, jak dovede kontrapunktickým uměním illustrovati obsah textu, na př. dvojdílného Te Deum na chorální motiv, nebo náladového motetta o sv. Trojici (Sancta Trinitas), kde proti sobě staví jednotlivá tělesa sborová nebo protkává v kontrapunktu umělém jejich hlasy navzájem. Z musy Handlovy pro nynější potřebu l i t u r g ickou jsou zvláště vhodna »Te Deum«, pak motetta o Božím Těle a Posvěcení chrámu. Všech motett lze však užíti kdykoliv při mši sv. tiché a po předepsaném offertoriu při mši sv, zpívané. Jen třeba je vhodně voliti pro jednotlivé doby círk. roku, jak již ji Sallus rozdělil.
U nás práce prof. Bezecného jest málo známa a dosud doceněna nebyla; poněvadž jsou však »Denkmáler« publikací světovou a Bezecný vedle celého Handla vydal i Isaaka, má v historii hudební jméno zajištěné. My Lechové můžeme mu býti jen vděčni, že právě zpracoval Handla, mistra nám tak blízkého. Jest jen třeba, aby naše kůry čerpaly z této nepřeberné studnice náboženských zpěvů, které jsou uloženy v tolika svazcích oh-omného pod-niku, jakým jsou »Denkmáler der Tonkunst in Oesterreich«. Vzpomínám dále i velikého Isaaka, jenž též dlel v Praze, dále vícehlasých liturgických skladeb hlavně cizozemských mistrů z kodexů tridentských, jež vydány jsou v Denkmáler a měly by býti častými hosty zvláště velikých našich kůrů. Než řekněme si upřímně, kdo zná vůbec tyto sbírky u nás, kdo je aspoň měl již v rukách? Ilebylo by možno, abychom na př. při letošních sjezdech cyrillských uslyšeli něco z Handla?	D. O.
Die Musik, Heft 15. Květnové číslo věnováno jest zcela R. Wagnerovi (Die Urauffiihrung des Rheingold« in Miinchen 1869; Ein unbekanntes Instrumentalwerk Wagner's. Der Charakter der Tonarten bei Wagner. Drei unbekannte Schreiben Wagner's; Von Wagner angeordnete Striche und Anderungen in »Tristan und Isolde<).