XXXIX	CYRILL	_	109

Možno, že příštím rokem bude c. k společnost přátel hudby žádati od Čechův celý německý program. Pěvecký sbor českých učitelův byl před tím Mastnější; těm byl určen německý sbor pouze jeden. — Mezi přítomnými byli i přední vídeňští Lechové, z nichž zvláště sluší uvésti ministra Trnku ; z Prahy přibyl lte koncertu mimo jiné hrabě Bohuslav z Kolowrat.
D. O,
* Lidová písett duchovní v ústech českého
lidu skoro odumřela, taký stesk přichází ze všech končin naší země. Co tu bylo krásných písní na př. vánočních a velikonočních. Celé spousty jejich za-psaly starobylé kancionály od dob nejstarších. A zajímavo, že se zpívaly na svou dobu velmi umělecky. Tak jistebnický kancionál v museu Král. českého (sign. II. C 7) má překrásnou píseň vánoční »Ježíš, náš Spasitel«, kterou po krátkém úvodu varhan zpívali muži dvojhlasně dle způsobu starého »organum«; po mezihře převzali další slova písní »pueri«, chlapci, iež opět vystřídal po nové mezi hře sbor mužský. Tak bylo v I. pol. 15. věku. A dnes?
" t M. G. Houdard, veliký znatel chorálu, zemřel 27. února v Saint-Germain-en Laye v 53. roce svého věku. Byl zvláštním znafelem rhytmu chorálního a neurnového písma, jak svědčí přemnohé spisy (L' art dit grégorien d' aprěs la notation neumatique 1897, — Le rhytme du chant dit grégorien 1898, Deux mémoires sur la notation neumatique 1901, — L' evolution de 1' art musical et Part grégorien (1902), — La richesse rhytmique musicale de l'antiquité 1904, — La Canfiléne romain 1905, — La Rhytmique intuitive 1906, v časopise »Revue archéologique« 1911 o notaci neumové (»Notation Neumatique«), dále »Textes théoretiques estraits des traitěs de musique de Hucbald, Odon, Aribon, traduits et commentés avec exemples notés. j Houdard narodil se r. 1860 v Neuilly a byl representantem onoho směru v theorii chorálu, že každá skupina tónu o jakémkoliv počtu, odpovídá takové jednotce časové jako jednotlivé noty v syl]abickém zpěvu; čím více tónů ve skupině. tím tedy rychlejší by měly dle H. pohyb. Vedle chorálu se zabýval i skladbou.
Cyklus všech 6 symfonických básní
Fibichových*) provedlo Orchestrální S d r u-ž e n í v Praze v Obecním domě 14. dubna. Koncert tento korrigoval mínění o ceně těchto skladeb Fibichových. Nezaslouží věru, aby propadly tak brzkému zapomenutí. Obdivuhodný dirigent Ostrčil, veden láskou k autoru, svému učiteli, předvedl je s orchestrem diletantů, jak jsme je dosud neslyšeli. Provedení bylo na vrcholném bodu výkonnosti diletantského orchestru.	—s
Césara Francka lyrické oratorium B 1 a h o-s 1 a v e n s t v í (Les béatitudes) provedl Hlahol v Praze 30. dubna ve Smetanově síni Obecního domu. Skladba tohoto zakladatele moderní hudby francouzské ukazuje již své stáří (34 let). Přes pěkná, ba geniální místa trpí přílišnou rozvláčností svých osmi oddílů. Provedení bylo zdařilé. Sbormistr Křička utvrzuje nás v přesvědčení, že jím dostalo se Hlaholu dirigenta vědomého svých cílů a své síly. Zkušenou rukou ovládl těleso sborové i orchestr, známým temperamentem svým dovedl vyzdvihnouti vrcholné body díla, což zvláště se mu zdařilo v čísle posledním. Z četných solistů nejlépe si vedli E. Burian a V. Chmel. Sbory zněly sytě, čistě intonovaly (známá přednost Hlaholu), ale vzhledem k dynamickému odstínování, výslovnosti, frázování, bylo by žádoucno, aby si sbor zvykl na větší rozměry sálu. —s
* Oddělení pro církevní hudbu v Kloster‑
neuburku při c. k. vídeňské akademii uspořádalo 27.

(Othello; Záboj, Slavoj a Luděk; Toman a lesní panna; Bouře; Vesna; V podvečer.)

dubna produkci, jejíž programem byla díla velikého kontrapunktika J a n a J o s e f a F u k s e. První část produkce byla v nádherném kostele opatském při slavné mši sv., při níž za šíření prof. Moissla posluchači círk. školy s chlapeckým sborem provedli Fuxovu mši do C dur pro sbor, varhany a sola. Tuto mešní skladbu dle rukopisu hudebního archivu v Klosterneuburku upravil a vydal prof. Goller. Cást druhá programu byla ve slavnostní dvoraně hudební školy. Zahájil jej posluchač Schlógel fugou Fuxovou ze suity d moll, kterou upravil pro přednes varhanní. Ukázkou tvorby á capella bylo čtyřhlasé A v e M a r i a (rukopis v knihovně c. k. společnosti přátel hudby) a Ad t e D o m i n e l e v a v i z» Denkmáler der Toukunst in Oesterreich«. Z orchestrálních děl provedena S i n f o n i a C dur pro housle koncertní s průvodem orchestru a 0 u v e r t u r e n-S u i t e z B-dur pro orch. a Continuo. Orchestrální část programu provedli žáci c. k. vídeňské akademie. Prof. Moissl v úvodní řeči k II. části produkce poukázal na význam Fuxuv v hudební literatuře a podal k jednotlivým číslům přiléhavý výklad. Podobné produkce s přednáškami o starších mistrech koná círk. škola v Klosterneuburku systematicky, vychovává publikum i své žáky.
Spolek sv. Řehoře (> St. Gregoriusgesell‑
schaft«) v benediktinském arciopatství v Beuronu uveřejnil loni pátou výroční zprávu o ročním kursu pro církevní hudbu od 15. října 1911 do 15. června 1912. Dle této zprávy bylo v uplynulém roce 31 účastníků. Z těchto účastnilo se deset již dřívějších kursů. Před dvěma roky byla zařízena zvláštní třída pro ženské. Dle národnosti bylo z účastníků 13 z Porýní a Westfálska, 5 z Bavor, 4 ze Švýcar, po dvou z Wůrttemberska, Elsaska-Lotrinska a Rakouska, po jednom z Falcka, západního Pruska a Severní Ameriky. Učili: ředitel P. Řehoř Molitor kontrapunktu, komposici, harmonisaci chorální, všeobecné nauce o zpěvu; P. Dominik Johner učil theorii a praxi gregoriánského chorálu ; P. Martin Schaller liturgii (dějinám, theorii a praxi) a církevní latině; Arnošt von Werra, ředitel kůru při biskupském chrámu tamějším, učil dějinám hudby, hře na klavír a varhany, řídil školu zpěvu a přednášel o dirigování a sborovém zpěvu. Hře na klavír a varhany učil také p. J. J. Nater. Vzácnou sílu získal Spolek sv. Rehoře v osobě p. Jodoka Kehnera, nynějšího varhaníka při dómě v Trevíru, který učil hře na klavír a varhany a kromě toho přednášel nauku o harmonii. Jelikož ředitel (P. Řehoř Molitor) onemocněl, převzal za něho vedení ústavu P. Dominik Johner, kdežto technické vedení přešlo do rukou pana Werry. O učebné předměty p. ředitelovy se rozdělili páni von Werra a Kehrer. V kursu bylo dle programu vyučováno (theoreticky a prakticky) 1. ve společných hodinách: a) liturgice týdně 2 hodiny; církevní latině 1 hodinu; b) nauce o harmonii po čtyřech hodinách (ve dvou kursech), kromě toho po jedné hodině pro ženské oddělení; c) doprovodu chorálu po 2 hodinách; d) kontra-punktu po 1 hodině; e) chorální theorii a zpěvu po 5 hodinách (pro ženské oddělení a vyšší kurs zvlášt); f) dirigování a polyfonní hudbě po 2 hodinách. Dě-. )lny hudby a nauka o varhanách byly přednášeny fakultativně. 2. Ve zvláštních hodinách bylo vyučováno hře na klavír a varhany po dvou půlhodinách týdně. Také tohoto roku byla poskytnuta opět hojná příle žitost ke cvičení se ve hře na varhany, tak že kromě vyučování připadlo na každého účastníka 8—12 hodin cvičení týdně. Svátek sv. Řehoře Velikého, patrona ústavu, byl dne 12. března opět zvlášt oslaven slavnou mší sv. v arciopatském chrámu Páně. Škola pěvecká dospěla až do té doby ve svých cvičeních tak daleko, že mohla přednésti k úpiné spokojenosti přítomných tam odborníků nejen chorální vložky, nýbrž i vícehlasou mši od Mitterera. Písemné zkoušky klau-