XXXIX.	CYRILL	89

dotazem u komise vatikánské. Mnohé překvapí četné a odlišné od dosavadních nápěvy k Benedicamus Domino zvláště při nešporách. — V následující části proveden je pro jednotlivé tóny žalmové první díl každého verše chvalozpěvu Magnificat pro nápěv slavnostní, bylo by si pro pohodlí přáti, aby provedena byla i druhá část veršů a příslušně označena, ač se konečně snadno dopiní z tónů žalmových. Na konci podány jsou antifony Panny Marie na konci nešpor zpívané. — Dílko toto, které si autor představuje jako vložku, vyšlo jen v notaci chorální. Autorovi se tímto způsobem dobře podařilo podati i příručku ku star~ím učebnicím zpěvu církevního, nebot nalézáme tu všechny nápěvy dle nejnovějších předpisů, kterých ovšem knihy loni nebo dříve vydané ještě nemohly použiti, a proto doporučuje se co nejlépe všem četnějším sborům, kterým jest zpívati nešpory chorálně. Uprava je velice vkusná, tisíc čitelný a jasný, cena v poměru k vydání Pustetově úpině přiměřena.	s.
Pro rozvoj a úsilnější provedení před‑
piSŮ sv. Otce Pia X. církevní hudby se týkající svolán byl do Solnohradu ve čtvrtek dne 3. dubna sjezd zástupců ordinariátů a odborníku. Zastoupeno bvlo asi 12 diecesí ; šlo ovšem hlavně o ]<rajiny, kde organisace pro rozvoj církevní hudby ještě není tak provedena, jako ji nalézáme již od tolika let v Cyrillské Jednotě naší a proto si vysvětlíme, že snesení solnohradské většinou je odrazem snah Cyrillské Jed-noty. Pro ony kraje zaveden bude od ]. května b. r. časopis M u s i c a d i v i n a, který bude redigovati t. zv, s c h o l a a u s t r i a c a a vydávati vídeňská Universal-Edition. Crregorianische Rundschau jí ustoupí a pře-stane vycházeti. Snahám těmto jest přáti největšího úspěchu !	g,
Z REDAKCE A ADMINISTRACE.
Dotaz. Pan J. M ř. k. v M. se táže >Jak se má hráti při mši sv , při které přistupují školní dítky k sv. přijímání?« a připojuje : -V této otázce je mnoho rozporů. Je žádoucno, aby se ustálil nějaký pořádek alespoň pro království. Na př. jedni hrají do pozdvihování, pal< se přestane a hraje se, když přistupují děti k sv. přijímání. Jiní stále hrají a přestanou až po sv. přijímání kněze; druzí hrají přes celou mši sv.« Tu jsou patrny tři různé způsoby, ze kterých se ně-komu nelíbí ani jeden. Navrhuji způsob následující : Od začátku mše sv. až do »Sanctus« budiž zpívána s pr. varh. na př. píseň >. Chval Sione«. Od Sanctus až do zvonění 1< »Domine, non sum dignus« před přijímáním kněze se pomodlí někdo hlasitě (druhý kněz, dospělejší žák) s kruchty nebo od harmonia »Vzbuzení tří božslých ctností a vzbuzení lítosti, pak modlitbu přípravnou ke sv. přijímání (na př. z »Oltáře« nebo z jiného zavedeného zpěvníku). Dětem řekne katecheta, aby po » Sanctus« z katechismu nebo svého zpěvníku potichu sledovali a četli s sebou, co jejich spolužák se bude modliti nahlas. Ovšem p ř i p o-z d v i h o v á n í ustane jv hlasité modlitbě božských ctností. Po skončení přípravné modlitby k sv. přijímání ministrant zvoní k » Domine non sum dignus« ; děti kleknou. Ministrant jeden p o t i c h u se modlí latinsky AConfifeor«, druhý zpívá za průvodu varhan »Vy-znávám«. Může též zpívati chlapec od harmonia. Pak jest opět » Domine, non sum dignus« a přijímání dítek. Je-li jich více, (celá škola), jest např. zpívati »O Jezu, spáso moje«. Je-li jich méně (jen třída), radím pouze hráti, aby děti se mohly pomodlit modlitby p o s v. p ř i j í m á n í. Pak by píseň »O Jezu, spáso moje.< varhaník začal, když se přijímání dítek chýlí ke konci. Dojímavě zní zpěv chlapce, když za jemného průvodu zpívá od oltáře »Vyznávám
Lze česky je zpívati, když současně jiný ministrant totéž recituje latinsky. Považuji za nutné vzbuditi

s p o 1 e č n ě božské ctnosti a připraviti n a h l a s děti k sv. přijímání po každé, nejen když jdou po prvé. Je toho třeba i u studentů, tím více u dětí. Pro »vložko-vání« při přijímání dětí nejsem ; aspoň ne potud, pokud by vložku tu zpívaly děti, k sv. přijímání jdoucí. Buď odvracejí se umělým sborem od vlastní pobožnosti nebo mají myšlenky soustředěny k Tělu Páně a pak pokazí sbor. Při jednohlasé písni na začátku i na konci mše mohou mysliti pouze na obsah slov a tím se i upoutati k eucharistii.
Prosím, aby s redakcí páni katecheti i páni varhaníci sdělili další své náhledy, zvláště svůj názor k mé-mu. Až se vše vytříbí, hude možno pak vše ujednotit. Edice »Cyril],< též vydá potřebné noty (průvod k »Vy-znávám«) i průvod k písním. Jsem přesvědčen, že z hlasité přípravy si každý přinese aspoň trochu nálady ke stolu Páně. Varuji však před hlasitým recitováním všech žáků společně.
Prosím zdvořile pánů kollegů katechetů, aby laskavě o této věci pojednali ve své schůzi a dobrotivě navázali styky s O. J. C., aby tak důležitá akce (i zpěvníková) se projednala společně všemi interesovanými činiteli.	D. O.
K výzvě redakce v čís. 2. došlo dodatečně množství vhodných návrhů, jichž redakce, použije a v dohledné době vydá skladby žádané. (Vyžádané proměnlivé části k svátku »Povýšení sv. kříž e
— »Exaltatio s. Crucis« komponoval řed. Sychra a jsou již v tisku.) Zvláště praktické názory projevil vysdp bisk. vikář K. Vimr z Čestína, ctih. Školské sestry de Notre Dame z Horažďovic, p. ředitelkůru a říd. učitel B. Fůrst z Kiobuk, p. L. Sašina, ředitel kůru a kapelník v Rožnově, dp. Jan Boháč, kaplan v Drahno-Újezdě u Zbírova, J. Kuhn, ř. k. v Tur-nově, Václav Vích, uč. a ř. k. ve Vys. Veselí, K. Exner, ř. k. ze Studence, V. Vydra, ř. uč. v Hradištku, Alex. Titl, 1<aplan z Hořelic a j. Mnohé dopisy dávají tolik nahlédnouti do bídy venkovských poměrů, že aspoň jeden ihned otiskujeme:
Článek »Z redakce a administrace« v posledním čísle »Cyrilla« zavdal mně příčinu k těmto upřímným slovům, iež s Vámi dovoluji si sděliti. Není možno, aby redakce znala poměry každého kůru, aby všem věděla jak a v čem vyhověti. Je-li však toho zapotřebí, pak musí tu býti spojení mezi »Cyrillem« (respektive O. J. C.) a tím nebo oním kůrem, aby tento mohl své žádosti přednésti, Obecná Jednota aby o nich zvěděla a potom jim ochotně vyhověla, ovšem pokud to možno. Čili jinými slovy, jest tu zapotřebí — jak sama redakce »Cyrilla« a O. J. C. stále a stále volá — aby se zakládaly farní a vikar. Cyr. jednoty, Tím by rozřešena byla celá ta otázka a i nedorozumění. Pak ovšem by měly venkovští kůrové í vliv na časopis »Cyrily<, ba i snad by do něho více při-spívali různí páni z venkova, a neležela by všecka starost na několika pracovnících pražských.. Ale prosím, že to dosud není, to není vinou O. J. C., ale je to vinou těch, kteří jen kritisují, hubují, ale sami potom o nic se nestarají.
Zakládejte cyriliské jednoty, v nich s láskou pracujte a budete míti to, co vlastně chcete !
Patřičné vzdělání hudební u kněží i ředitelů kůru. zájem a láska ku věci — to namnoze schází a to jest základní chybou! - - -
Aby se jaksi docílilo i u nás na venitově (zvláště v pražské arcidiecesi) zájmu a lásky ku lit. zpěvu a idei cyrillské, navrhuji následující: aby, je-li možno, nějakým způsobem byl podnět dán kníž.-arcib. vikar. úřadům, by na konferencích o této věci se jednalo, přednášky by se pořádaly o všem, čím by se vzdělání hud. u kněží prohlubovalo a zájem budil. Bylo by dobré, kdyby při visitacích vdpp. vikáři k tomu přihlíželi, jak se pěstuje lidový a liturgický zpěv v ko-