88	CYRILL	XXXIX.

čet vynikajících virtuosů, mezi nimi byli mimo jiné K. Sitt, Florian Zajíc, prof. Otakar Ševčík, Karel Hoffmann a m. j. Chof jeho pí. Bennewitzová-Miková byla výtečná mezzosopranistka a bývala členem českého zemského divadla.
Historický večer konservatoře hudby
v Praze, který by] pořádán 28. března t. r. s tímto pořadem: 1. John Dowland : Sladká lásko ! Madrigal pro čtyřhlasý smíšený sbor (1597). 2. John Dowland: Láska se probouzí. Madrigal pro čtyřhlasý sm. sbor (1597). 3. Giaches de Wert: Když šla jsem lesem z jara. Pětihlasá píseň pro smíšený sbor 11589). —
4.	Jiří Molitor: Dva latinské svatební sbory na po-čest vysoce urozeného Jana Václava Popela, svobodného pána z Lobkowicz, pána na Georgentalu a vysoce urozené Johanky, paní na Běronicích a Veitrubech. (V Praze, dne S. února 1586.) Dle exempláře rudolfinské knihovny Rytířské akademie v Lehnici vydal dr. J. Bramberger. Do češtiny přeložil Professor F. X. Dvořák. Vydala Edice » C y r i 11
Anonymus : Zdar druhu. Madrigal pro čtyřhlasý smíšený sbor. Do češtiny přeložil dr. Jaromír Borecký. 6. Luca Marenzio: Svazek lásky. Pětihlasý madrigal pro smíšený sbor (1584). 7. Luigi Rossi : Dva ženské sbory z opery »Orfeoa (1647 s doprovodem 2 anglických rohu, violoncell a harf iv úpravě prof. Fr. Spílky). Do češtiny přeložil dr. J. Branberger. Ukolébavka. — Zalozpěv nad ztrátou Euridiky. S. Tomáš Morley: Jaro ozařuje. Madrigal pro čtyřhlasý smíš. sbor (1594). 9 Hanuš Leo Hasler (1564—1612): Dva madrigaly pro čtyřhlasý smíš. sbor. Do češtiny přeložil Karel Knittl. 10. Tomáš Morley : Taneční píseň. Madrigal pro pětihlasý smíš. sbor (1595). Sbory nacvičil prof. Spilka, řídili žáci z jeho oddělení. Provedení bylo veskrze výborné; každý sbor měl náladu své doby a_ svého mistra.
Capella Giulia. V Rímě slavili v únoru ju‑
bileum 4. století od založení hudebního sboru »Capella musicale Giulia«. Založil tento sbor papež Julius (Giulio) I[. bullou ze dne 19. února 1513. Nový sbor nadal tak, aby stále bylo vydržováno 12 zpěváků, 12 žáku, dva učitelé, a sice jeden hudby a je-den gramatiky, jakož i 12 chlapců, kteříž by byli vy-učováni posledně jmenovaným učitelem začátkům latiny a hudby, a měli podporovati ostatní zpěváky při posvátných úkonech. Založením tohoto ústavu postaral se papež Julius II. o dobrou hudbu při chrámu sv. Petra na všecky časy. Měla palc -,Capella Giulia, také slavné doby. Přináleželif k ní hudebníci slavných jmen jako G. Pierluigi da Palestrina, Giovanni Animuccia, Ruggero Giovanelli a Říman Pietro Raimondi, sl<ladatel nápěvu k verši »O Roma fehx, hymnu »Decora lux«, kterýžto až posud každoročně na svátek svatých Petra a Pavla ve vele-chrámě sv. Petra zaznívá. Jubileum kapely oslavili 21. února, výroční to den úmrtí papeže Julia I[., kapitula vatikánská a kantoři kapely Juliovy slavným Requiem pro osm hlasů od mistra Boeziho. —s.
Umělecká Beseda v Praze k jubileu
svému pořádá mimo slavnostní představení »Libuše« v Národním divadle několik koncértních večerů. Tak 27. března byl v Ob. domě večer cizí moderny, 16. dubna večer českých mistrů varhanních a 22. dubna večer českých novinek. Čtenáře naše zajisté nejvíce zajímati bude koncert varhanní. Radostným jest faktum, že varhanní koncerty konečně i u nás nabyly pevné půdy. List náš první po nich volal a na důležitost jejich upozorňoval. Jestliže pro cizí modernu stačil malý přednášitový sál, byl při varhanním koncertu veliký Smetanův sál do posledního místa vypiněn vy-braným obecenstvem, najmě z předních kruhů hudebních. Pořad byl následující: I. Boh. Cernohorský (1684--1740) Toccata C-Fuga a]. Zach (1699—1773) Praeludium As-Fuga a J. Seeger (1716—1782) Prae‑

ludium C-Fuga f. J. Kř. Kuchař (1751—1829) Praeludium G. K. Kopřiva (1756—1785) Fuga As. Fr. X. Brixi (1732—1771) Praeludium C. J. V. Tomášek (1774—1850) Fuga D. — II. Fr. Musil (1852—1908) Sonáta d, prvá věta. K. Stecker (1861) Sonáta op. 1, druhá věta. J. Klička (1855) Legenda D. J. B. Foerster (1859) Fantasie C. C M. Sychra Fantasie na motiv Pange lingua. V. Skop Fantasie na motiv Veni creator. B. Wiedermann (1883) Toccata a Fuga f. — Hrál emauzský varhaník Bedř. Wiedermann. Již výběr skladeb byl dobrý. V prvé části, starším mistrům věnované,_obdivovali jsme zvláště našeho nejstaršího klassika Cernohorského. Schváliti nutno, _ že vedle uznaných a známých jmen skladatelských Cernohorského, Zacha, Seegra a Tomáška, vzpomenuto bylo i Kuchaře a Kopřivy a jen jako skladatele církevní hudby z doby barokové známého Brixiho. V druhé části, moderní české skladbě varhanní věnované, scházeti neměl Skuherský, který také původně byl navržen. Zajímavým bylo srovnávání obou částí. V prvé, starší, dovednost práce kontrapunktické a technika, v druhé hloubka invence, bohatství barev a zajímavost harmonií. Musila slyšeli jsme v Plzni o exerciciích a Steckra při jeho jubilejním koncertu na těchže varhanách v Praze od Lumíra Sychry. Mistrovství oné projevil Wiedermann technickou ne-omylností v obou oddílech a uměleckým rejstříková-ním mimo to v části druhé. Varhany jsou hlasově disponovány nádherně. Vox humana a soubor smyčců na př. překvapují i zmlsané znalce svojí věrností. Wiedermann využil tu všech předností tohoto nejmodernějšího u nás stroje. Že někdy, na př. při náhlém decrescendu dostaví se kollise intonační, neb při náhlé změně pp ve j/ stroj ochotně zdráhá se vyhověti vůli mistra, jest při novotě soustavy elektropneumatické vysvětlitelno. Provedení bylo dokonalé, mistrovské, jen plena, zvláště v prvé části mohlo být mírněji užíváno. Za Kličkovu Legendu dostalo se přítomnému autoru srdečných ovací obecenstva. Prof. Stecker pro nemoc nebyl přítomen. Neznámým do-sud, ale velmi pozoruhodným zjevem jest V. Skop.
BIBLIOGRAFIE
Ordinarium Vespertinum s nedělními ne‑
šporami dle vydání vatikánského uspořádal Michal Distler, univ. adjunkt v Praze. Vydáno Styrií v Styr. Hradci, 1913, str. 50, oheb. vaz. K 1'20. — Jak již oznámeno bylo, vydal Pustef v Rezně a Desclée v Tournais nedělní nešpory a kompletář s nápěvy dle nového antifonale, jsou vlastně pouhé otisky. Knížečka přítomná nám podává mnohem více, jest to skoro malá učebnice zpěvu řehořského. Obsahuje trojí způsob intonace na počátku nešpor, nedělní žalmy nešporní mají označené slabiky, kde jest změna melodie uprostřed a na konci veršů. Vzorec melodie jest nad to opatřen pomocnými notami pro případ, že jest zpívati skupinu tříslabičnou místo dvouslabičné. K nešporám nedělním (per annum) přidáno suffragium o Všech svatých a o kříži. — Toni psalmorum budou vítanou pomúckou pro ostatní nešpory, nebof u vzorců opět jsou označeny nejen noty po-mocné a čárkami označeny i přízvuky uprostřed a na konci melodie, tak že i méně zběhlý může si označiti žalmy, aby zpěv byl jednotný. Jsou tu ovšem i všechna různá zakončení u jednotlivých tónů žalmových (difference'. — První nápěv veršíků (poslední torculus) podává nám opravu chybného zakončení v antifonale vatikánském, kde chybně tištěno a h h a místo správného a h a, jak zjištěno bylo autorovým