XXXIX.	CYRILL	87

Dr. K. Eichler:
Co bylo v poslední době vykonáno v brněnské diecesi pro zachování a po-vznesení lidového zpěvu kostelního ?
V »Cyrillu« již podána byla zpráva o snahách duchovenstva diecese brněnské, jež se jevila na dekanátních konferencích o vydání kancionálu, který by vyhovoval požadavkům doby jak co do modliteb tak co do písní duchovních. Nějaký čas nejd. bisk. konsistoř zabývala se myšlenkou, aby byl bud přijat kancionál olomoucký z r. 1888 anebo zvětšen Kolískův kancionálek, vydaný pro Cyrillské jednoty r. 1883. Nestalo se ani jedno ani druhé, nýbrž vy-pracován byl nový dle zásad, jež dekanátní konference stanovily ve svých poradách ruku 1903. Dílo provedeno r. 1905—7 a od referentů konsistorních zkoumáno do podzima r. 1909. Revise trvala celá dvě léta jednak pro obšírnost díla, jednak proto, že byly Pořizovány různé výtahy, jež každý zvláště mu-sily býti posudkům znalců podrobeny. V létě roku 1909 konána byla I. synoda diecese brněnské a mezi látkami projednána také XXX. konstituce: >,Co činiti, aby posvátný zpěv lidový byl zachován a zdokonalen?R která obsahuje nejen theoretická pojednání o posvátném zpěvu, nýbrž i praktický návod, jakým způsobem by měly býti nové písně zaváděny. Konstituce byla uveřejněna teprve roku 1911 (což stalo se i s některými jinými). V téže synodě byl také při-jat návrh, aby nejd. b. konsistoř každoročně určila aspoň tři písně, které by se měly nacvičiti. —Jiná, (XVI.) konstituce, jednala o prostředcích, jimiž by školní mládež byla vedena k hodnému a užitečnému slyšení mše sv. A tu také navrženo a přijato, aby za-vedeny byly pro školní mládež pobožnosti mešní, ve kterých by se střídal zpěv s modlitbou. S tiskem kancionálu počato r. 1909 a sázen nap'ed :Průvod var-hany k úpinému vydání, jenž je společný i všem výtahům z úpiného vydání. R. 1910 vydány tři výtahy textové: a) pro školy národní a měšfanské, b) pro školy štřední a c) menší výtah pro lid. Tak mohlo již býti započato s jich zaváděním. Za tím účelem svolal nejd. p. biskup 20. října 1910 diecesní hudební komisi k poradě; ta podala svá dobrozdání a návrhy, jež pak nejdp. biskup všecky s obvyklou svou energií provedl. Mezi jiným poskytl vydatnou pomoc brněnské varhanické škole, která již přes 25 let pod ředitelstvím Leoše Janáčka vychovávala zdatné varhaníky. V důsledku synodálních konstitucí a dalších po-rad nařízeny následující věci : I. Zavedeny nové kancionálky na školách. Acta Curiae Episcopalis Brunensis ze dne 1. února 1911 upozorňují velebné duchovenstvo, že vyšly tiskem a nákladem benediktinské knihtiskárny v Brně jako výsledek dlouhé a namáhavé práce dra. Karla Eichlera a mnohých spolu-pracovníků dosud tyto kancionály: a) »Cesta k věčné spáse«. Modlitby a duchovní zpěvy pro katolické stu-dující na školách středních v brněnské diecesi. V Brně 1910. Cena 1 K 80 h. (váz.). b) HCesta k věčné spáse.« Modlitby a duchovní zpěvy pro katolickou mládež na školách národních a měšfanských v brněnské diecesi. V Brně 1910. Cena 2 K 20 h. (váz.). c) »Cesta k věčné spáse. Modlitby a duchovní zpěvy pro brněnskou diecesi. Menší výtah obecný. V Brně 1910. Cena (váz.) 2 K 86 h. (Si<olní vydání jsou opatřena notami ; výtah obecný má noty jen ke zpěvům, které ve školních obsaženy nejsou, a k písním s obtížnějšími nápěvy. a) Průvod ke zpěvům, jež obsahuje v úpiném svém vydání »Cesta k věčné spáse. V Brně 1910. Cena (nev.) 26 K. — »Co se týče zpěvníků pro školy střední, měšfanské a obecné, praví Acta, »poukazuje se velebné duchovenstvo, vykonávající úřad katechetský na jmenovaných českých školách, aby na školách svých zavedli případné zpěvníky počátkem školního roku 1911—12. Počátkem tohoto školního roku budou

pak již pouze jmenované zpěvníky na oněch školách přípustné, všechny ostatiií třeba jako nedovolené vy-loučiti. Pro nynější šl<olní rok dovoluje se užívati zpěvníků dosavadních, pokud se jich užívá. — Kdy se úředně zavede lidový zpěvník, bude později rozhodnuto. — Každý kostel (pokud nepotřebuje doplňků z fondu náboženského) filiálních nevyjímajíc, může z peněz kostelních, pokud stačí, opatřiti si »Průvod« a zpěvník lidový po výtisku pro kněze u oltáře a varhaníka. (Na Moravě spravuje každý kostel své jmění zvláště a není ani na patronátech kumulativního majetku jako v Cechách.) Na žádost duchovenstva povolila nejd. bisk konsistoř, aby Výtah pro školy národní a měšfanské vydán byl také bez not, čímž zlevněl, tak že výtisk vázaný stojí pouze 90 h.
(Příště dále.)

1
 	o	r	r	 RUZNE ZPRAVY. 	
Varhanická škola v Brně.

Při varhanické škole v Brně obsadí se dnem 15. září 1913 místo učitele těchto učebných předmětů :
Kontrapunkt slohu Bachova, čísl. bas, zpěv, hra partitur, instrumentace, dějiny hudby;
dirigování koncertů škol.
Největší počet týdenních vyučovacích hodin je 25; služné 2400 K.
P. T. uchazeči, skladatelédiri-genti, at podají žádost na ředitelství školy do 15. července 1913.
Státní zkoušky hudební. Nejbližší zkoušky
před c. k. zkušební komisí pro vyučování hudbě na školách středních a ústavech učitelských v Praze (ze zpěvu a hry na housle, klavír a varhany) konati se budou t. r. Kandidáti nechf podají pořádně doložené své žádosti s podobiznou, zaopatřenou úřední legitimací i vlastnoručním podpisem u ředitelství c. k. hudební zkušební komise v Praze-III., budova c. k. místodržitelství, hudební departement, nejdéle do 25. dubna t. r. včetně. Místo i hodina zkoušek budou včas kandidátům oznámeny.
Třídenní hudební festival pořádal v Plzni
-Hlahol« za účasti Ces. Filharmonie 6., 7., S. dubna. Řídil sbormistr Kubát a dr. Zemánek. Na programu byly sbory Novákovy, jeho Bouře«, Wagnerúv',Parsifal < a Beethovenova IX. symfonie.
Osmdesáté narozeniny slavil v Doksech
u Dubé bývalý zasloužilý ředitel pražské konservatoře hudby, výborný hudební naedagog a virtuos na honsle pan Antonín Bennewitz. Narodil se dne 26. března 1833 v Přívratech u Litomyšle. Absolvoval pražskou hudební I<onservatoř, načež stal se prvním houslistou při zem. divadle v Praze a účinkoval též
v českých představeních. Pak byl nějaký čas umělecky činným jako koncertní mistr v Mozarteu v Solnohradě a později ve Stuttgartu. R. 1866 jmenován byl professorem hry houslové na pražské konservatoři hudby, jejímž ředitelem byl zvolen r. 1882. Antonín Bennewitz jako virtuos na housle vynikal krásným, oduševnělým a piným tónem, hra jeho byla neobyčejně výrazná a elegantní. Také jako učitel hry houslové byl jedním z nejlepších a odchoval veliký po-