Jednoduchými prostředky je tu dosaženo velikého účinku. Přechodem v A-dur vzrušující výjev ten smírně v pianissimu zmírá.
OBRAZ IV. — SCÉNA V NEBI.
SBOR ANDĚLŮ: (Čtyřhlasý ženský sbor.)

Buď sláva Hospodinu, sláva, bud veleben přemocný Pán !
On radost nám, zdar lidstvu dává, dík všeho tvorstva bud mu vzdán. Bud sláva Hospodinu, sláva, on radost nám, zdar lidstvu dává.
PR VNÍ CHER UB :

Aj, zas tu satan okem slídí
a úklad zrádný chechtem zakrývá.
DRUHÝ CHERUB:

Ten k zhoubě jen své kroky řídí, a jeho zloba bídu rodívá.

HOSPODIN:

Již zas se noříš z pekla tůně
a po nové vyhlédáš oběti,
bys ctnost, jež pučí v světa lůně, směl dravou rukou v 1<ořist vypleti?

SATAN:

Ty znáš mé cesty k vodám, souším, víš, z říše své že vypravím se rád, po světě bloudím, lidstvo zkouším a miláčkům tvým náhlý strojím pád.

HOSPODIN:

Vděk věru za svou práci klidíš, že ctitelů mých davem přibývá: neb v čem ty zdar a úspěch vidíš, jen k slávě mé a chvále přispívá.
SBOR ANDĚLŮ: (Čtyřhlasý ženský sbor.)

V čem, dáble, zdar a úspěch vidíš, jen Bohu k větší slávě přispívá.

74	CYRILL	XXXIX.

a tempo	HOSPODIN:
fy—~	Zdaž zřel jsi Joba, sluhu mého,
ctností září, duše čistotou? tenž
en úpí v léčkách spáru tvého
a trápen ztrátou dítek, nuzotou.
Tvé!
a tempo			SBOR ANDĚLŮ: (Čtyřhlasý ženský sbor.)	
	+~--~
Ii> > > > >
o	y	~- j
-	- s- --'=-
ti > > >
o	—~
ii~	O vypros( Joba z spáru zlého,
tak zaslouží si svojí dobrotou.
HOSPODIN:
Než nezdolal ho útok dravý,
a zkouška tobě v hnusný vyšla klam.
V něm zbožnosti zbyl poklad pravÝ,	
J	V	V	~~	on zůstal čist jak ryzí drahokam.	
SATAN:
Mé dílo dosud neskonáno:
Znáf peklo obra drtit šlehem svým. Já odňal vše, co jemu dáno,
však těla šetřil jsem ke slovům tvým. Jen vztáhni ruku svou a tělo
mu zohav, tváře zhyzdi hnilobou: Hned ztemní se, co v něm se skvělo, a hřích jej sevře tuhou porobou.

HOSPODIN:
Tvá zloba nezná slitování,
a té se vzdáti mám já, pánů pán! Nuž, tělo mějž si po svém přání, však duše klenot buď mu zachován.

SBOR NEBEŠŤANŮ: (Pětihlasý smíšený sbor.)
Bud sláva Hospodinu, sláva, buď veleben přemocný Pán!
On radost nám, zdar lidstvu dává, dík všeho tvorstva bud mu vzdán. Bud sláva Hospodinu, sláva, on radost nám, zdar lidstvu dává.
Velebným maestosem v dechové harmonii začíná předehra chorálu z I. obrazu (srovnej notový doklad č. 2.).
Hymnus ten pějí zase andělé jako tam. A zase zmenšený septakkord (c es ges b) přeruší jej: jeden z cherubů uvidí dábla a po slovech druhého, že je to strůjce bídy, ozve se známý už půltónový motivek.
Fanfáry trombonú a 11 1. lesního rohu oznamují zjevení Hospodina, jeny se dává v rozmluvu se Satanem, vyvraceje vychloubání jeho, jako by strojil miláčkům božím pád; vždyf naopak množí se dav ctnostných. Což neviděl Satan Jobovo počínání? Při této otázce opakuje se v orchestru velmi případně celá ta část z předešlého obrazu, jíž zhudebněno odevzdání Jobovo do vůle boží (srovnej notový doklad 15., zpěvní part je v obou případech jiný). V poslední takty její zaznívá prosba andělů, by lob byl vyproštěi ze spárú dáblových.
(Příště dále.)